NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Lento 104, hyvin kuuluu.
Selvä, Benson. Ohitamme lentopinnan 17, lähestymiskorkeus 2 500.
Selvä, lento 104. Lähestymiskorkeus 2 500.
Sää Bensonissa: ohutta pilviverhoa, tuuli tyyni.
Kiitos, Benson.
Pyrimme suoraan näkölähestymiseen kiitotielle 01.
Selvä, lento 104. Lupa annettu.
Jatkakaa laskeutumista ja ilmoittakaa, kun olette 2 500:ssa.
Selvä, Benson. Lento 104...
Kaikkivaltias Jumala suuressa armossaan -
on kutsunut hänet tästä maallisesta elämästä ikuiseen rauhaan.
Entinen Hänen Korkea-arvoisuutensa,
prinssi Edward Albert Christian -
George Andrew Patrick David, Windsorin herttua,
myöhemmin Suurin ja Korkea-arvoisin Hallitsija,
Edvard VIII.
Jumalan armosta Ison-Britannian, Irlannin -
ja Britannian merentakaisten dominioiden kuningas,
Uskon Puolustaja ja Intian keisari.
Jonka veljentytär on Suurin ja Korkea-arvoisin Hallitsija,
kuningattaremme Elisabet II,
jota Jumala varjelkoon ja siunatkoon -
pitkällä elämällä, terveydellä ja kunnialla.
Halusin kiittää kauniista kirjeistäsi Davidille hänen viimeisinä päivinään.
Hän ilahtui niistä kovin.
Ja hän halusi, että sinä saat tämän.
Annoin sen hänelle vuonna 1939.
Taskukello ja kompassi.
-Tässä on kaiverrus. -"Ei syytä kulkea väärään suuntaan."
Kiitos.
Olisinpa tavannut tyttöystäväsi.
Hän tulee hakemaan minut täältä.
Vietämme illan yhdessä, ennen paluutani Dartmouthiin.
Älä kerro kellekään. Se on salaisuus.
Se ei ole virallista, vielä.
Onko hän se oikea?
On. Uskon niin.
Saanen antaa kaksi neuvoa.
Älä käännä selkääsi aidolle rakkaudelle.
Kaikista uhrauksista ja tuskasta huolimatta -
David ja minä emme katuneet hetkeäkään.
Kiitos. Entä toinen?
Pidä silmällä perhettäsi.
He tarkoittavat hyvää.
Eivät tarkoita.
Minä näin hänet.
Mustan lesken.
Wallisin?
Hassu vanha varis.
Hän tuijotti minua. Se oli pelottavaa.
Minua hän varoitti.
Mistä?
Perheestäni.
-Äiti. -Näkemiin, kultaseni.
Margot-täti.
Voi sinua. Onko Darthmouthissa kamalaa?
Mikä kysymys!
-Dickie-eno. -Saat näyttää kykysi.
Kunhan muistat, että upseerin rooli ei ole mikään hiton näytelmärooli.
Hassua.
Katsoin lähtiessäni heitä kaikkia.
-Anne. -Äitiäni...
Charles.
...isääni, isoäitiäni, tätiäni ja vieläpä sisartanikin, ja ajattelin:
"Tältä he näyttivät hänen silmissään."
-Kenen silmissä? -Edellisen Walesin prinssin.
Sen raukan, jonka juuri hautasimme.
Hän ei ollut heidän kaltaisensa.
Hän oli älykkäämpi, nokkelampi, ajattelultaan itsenäisempi -
ja uskollisempi itselleen.
Niinpä he liittoutuivat häntä vastaan.
Ja sillä hetkellä,
kun he katsoivat minua jotenkin kammottavalla tavalla, minä oivalsin sen.
Olin tullut hänen tilalleen.
Tulehan, Edward. Tännepäin.
-Mitä täällä on? -Ei saa kurkkia.
Kiitos.
-Eihän meillä ole varaa. -Soitahan jotain.
Soita vain.
Jännitteet ovat viime päivinä kasvaneet dramaattisesti -
hallituksen ja Kaivostyöläisten liiton välillä.
Saarto uhkaa nyt sulkea valtion viimeisenkin hiilen varmuusvaraston.
Ystävät, hetki on koittanut.
Enää emme katsele pohjalta ylöspäin. On aika tuoda äänemme kuuluviin.
KUNNON PALKKA
Olemme sulkeneet maan kaikki kaivokset -
ja jatkamme varastojen jäädyttämistä,
kunnes he avaavat korvansa ja sydämensä...
Tämä kaikki on vasta alkua.
Työtätekevä kansa on saanut tarpeekseen.
YHTEISELLÄ ASIALLA
Olemme pyrkineet sopimukseen johtajien ja hallituksen kanssa,
mutta kapitalistinen valtakoneisto on päättänyt murskata työväenliikkeen.
Tänään tuo sopimus revitään palasiksi ja me tartumme toimeen -
ja saavutamme päämäärämme keinolla millä hyvänsä.
Pääministeri, Teidän Majesteettinne.
-Anteeksi. Ne eivät tarkoita pahaa. -Kaikki eläimet tarkoittavat pahaa.
Ne ovat aterian päässä barbarismista.
Yksi asia lienee etusijalla. Kaivostyöläisten lakko.
Joka aivan kuten kuumehoure,
äkillinen ja tuskallinen hulluuden puuska, menee pian ohi.
Meneekö?
Heidän vaatimuksensa tuntuu sangen perustellulta.
He tahtovat samaa palkkaa kuin tehdastyöläiset.
Ja sympatiat heitä kohtaan kasvavat.
Ihmiset ovat sentimentaalisia ja alttiita vaikutteille.
Kyseessä on sitä paljon merkittävämpi asia.
-Taloudellinen nuhteettomuus. -Entä jos lakko jatkuu?
Silloin se päättyy kaivostyöläisten tappioksi ja nöyryytykseksi.
Olemme vaivihkaa siirtäneet hiilivarastoja kaivosalueilta voimalaitosten yhteyteen.
Varastomme riittävät kahdeksaksi viikoksi,
ja siinä ajassa ehdimme selvittää tämän sekasotkun.
Olemme varautuneet.
-Alatko lämmetä hänelle? -Herra Heathillekö?
-Liekö hänessä mitään, mille lämmetä? -Anna hänelle aikaa. Hän on ruosteessa.
Olet vuosikymmeniin ensimmäinen nainen, johon hänellä on merkittävä suhde.
Siitä hänen vihamiehensä jaksavat muistuttaa.
-Mistä?. -Hänen naimattomuudestaan.
Kansan on vaikea luottaa johtajaan, jolla ei ole vaimoa ja lapsia.
Oli hänellä kai muuan lääkärin tytär.
Se oli ollut rakkautta ensi silmäyksellä.
Nainen odotti koko sodan ajan,
ja Heath jänisti viime hetkellä.
Nainen nai toisen miehen.
-Mistä kuulet tuollaista? -Tapasin Heathin vanhan tuttavan.
Ilmeisesti Heath ei koskaan päässyt sen asian yli.
Surullista.
Niinpä niin.
Kun löytää sen oikean, hänet on napattava.
Sopii mainiosti pääteemaksi.
Mihin?
Puheeseen, jonka pidät 25-vuotishääpäivänämme.
-Miksi minä? -Koska on sinun vuorosi.
Minä pidin puheen kymmenvuotishääpäivänä.
Se olikin melkoinen riemuvoitto.
Mon petit chou.
Salamarakkaudesta puheen ollen,
sain lukea joitakin Charlesin kirjeitä David-sedälle -
tunteistaan Shandin tyttöä kohtaan. Se täytynee ottaa vakavasti.
-Miksi? -Poika on tainnut rakastua.
Camilla Shandin kaltaiseen tyttöön ei rakastuta. Hän on...
Hänen kanssaan pidetään hauskaa.
Hän on tervetullutta vaihtelua laivaston kovaan arkeen.
Ensimmäiset kuukaudet ovat rankkoja.
Rivissä!
Vauhtia!
Päiväunelmat ovat merkillisiä.
Yli vain, Windsor!
Aamukuuden harjoituksissa kaikki on hyvin.
Kaikki se huuto ja ponnistelu pitää mielen kirkkaana.
Opintojen parissakin on melko turvassa.
Astronomisen navigoinnin saloihin voi uppoutua täysin.
Kaikkein suojattomimmillaan sitä on merellä.
Se johtuu aallokosta.
Sitä alkaa vain kadota.
Ja yhtäkkiä on jossain aivan muualla.
Se tunne on minulle täysin uusi.
Tunne siitä, että on turvassa ja on löytänyt paikkansa,
eikä yksinäisyyttä enää ole.
Se on aika ihmeellistä.
Sinä olet ihmeellinen.
Sano, tuliko jokin tästä kaikesta -
yllätyksenä?
Mistä?
Meidän ystävyydestämme.
Kysy ennemmin, onko mitään, mikä ei tullut yllätyksenä.
-Hyvänä yllätyksenä? -Luulisin niin.
-Et kuulosta kovin varmalta. -Olen varma.
-Niin minä ajattelen. -Taidat ajatella melkoisen paljon.
Se on pahinta, mitä voi tehdä.
Miksi? Minä ajattelen mielelläni.
Se tekeekin kaikesta niin hämmentävää.
Tai kirkastaa kaiken.
Ei tässä tapauksessa.
Välillämme on jotain erityistä.
Tiedän.
Ja siksi kaikki on niin hämmentävää.
Minun ei pitänyt rakastua sinuun. Tätä ei pitänyt tapahtua.
Mitä? Pahus. Miksi?
-Haloo? -Mitä sitten piti tapahtua?
Haloo?
Minulta loppuivat kolikot.
Haloo?
Olalle vie.
Käännös sisään päin.
Tahdissa mars.
Käännös oikeaan päin.
Osasto seis!
Tuollaista ilmettä en toivonut näkeväni.
Merisotakoulun johtaja kirjoitti minulle viime viikolla -
ja kehui edistymistäsi.
Vedät jo edistymisessäsi vertoja isällesi,
isoisällesi ja isoisäsi isälle.
Tiedän, että sinulla oli oma käsityksesi siitä, mikä on sinun paikkasi.
Pyydän vain, että kestät vielä tovin.
Ei minua tämä koulu paina.
Mikä sitten?
Camilla.
Shand?
Teillä on siis hauskaa keskenänne?
Niin on.
-Pidän hänestä kovasti. -Hyvä.
Minä todella pidän hänestä.
Tilanne on mutkikas.
On muitakin kiinnostuneita.
Kuten se konikomppanian mies? Parker Bowles?
En halua menettää häntä, Dickie.
Poikaseni. Sinä et menetä ainuttakaan naista.
Olethan Walesin prinssi.
En halua menettää häntä koskaan.
Hän on se oikea.
Nyt varmaan ymmärrät, mitä tarkoitan -
ja miksi tarvitsen sinun apuasi -
perheen suhteen.
Katse oikeaan päin!
Katse eteen päin!
Syy on minun.
Shandin tyttö oli tarkoitettu vain kokemattoman pojan huvitukseksi.
Siksi minä kannustin poikaa siihen.
En arvannut, että hänessä heräisi tunteita saati toiveita...
Älä edes sano sitä. Järjetön ajatus.
Mitä nopeammin se tyttö palaa Derekin pojan kainaloon, sitä parempi.
Totta.
-Miten hoidamme tämän asian? -Minä voin huolehtia Charlesista.
Sopivan pitkä ulkomaankomennus saa hänet järkiinsä.
Otan asian puheeksi amiraliteetissa.
Kahdeksan kuukautta toisella puolen maapalloa. Sillä se hoituu.
Toivottavasti.
Voitko sinä ottaa vastuullesi Shandit ja Parker Bowlesit?
Mielihyvin.
Tehän soitatte urkuja, vai mitä?
Kyllä.
-Ja pianoa? -Kyllä.
Teillä onkin hienot, pehmeät kädet. Pitkät, herkät sormet.
-Oletteko nähnyt kaivosta, herra Heath? -Tietenkin.
Ei televisiossa. Omin silmin.
Autetaanpa sitten vähäsen.
Ottakaa se käteen.
Siitä vain.
Koskettakaa sitä.
Haistakaa.
Kun soitatte urkuja jossain katedraalissa -
ja tunnette kohonneenne kohti Jumalan taivaita,
ajatelkaa minun tovereitani, jotka kaivavat hiiliä pimeässä pätsissä.
Sillä kun he menevät töihinsä -
ja raatavat henkensä kaupalla, he ovat kaukana Jumalasta.
He ovat helvetissä, ja he tekevät työtään päivästä toiseen,
jotta te ja muut tässä maassa -
saatte lämpöä ja sähköä käyttöönne.
Emme edisty lainkaan, jos keskitytte vain eroavaisuuksiimme.
Väärin. Se on ainoa tapa edistyä.
Ennen kuin myönnätte, että on kaivosmiestemme ansiota,
että valot syttyvät tehtaissa, kouluissa, sairaaloissa -
ja näissä hienoissa huoneissa,
Kaivostyöläisten liiton kanssa ei synny sopimusta.
Puhutaan hetki "hienoista huoneista",
jotka ovat minulle yhtä vieraita kuin teillekin.
Isäni oli rakennusmies.
Olen täällä, koska johtamani puolue pääsi hallitusasemaan kansan tahdosta.
Tämä ei ole minun kotini vaan koti, jonka kansa antaa pääministerille.
Tämä koti on hieno, koska kunnioitamme demokratiaa.
Voitte toki päätellä, kuka olen sen perusteella, että soitan urkuja.
Perheelläni ei ollut varaa ostaa minulle pianoa.
Heidän oli ostettava se vähittäismaksulla Margatesta.
Älkäämme haaskatko aikaa tekaistuihin erimielisyyksiin siitä,
vallitseeko välillämme luokkataistelu.
Taustani on sangen samanlainen kuin teillä.
Mutta toisin kuin te, minä olen valinnut demokratian,
enkä anna teidänlaistenne hulinoitsijoiden tulla tänne -
uhkaamaan demokraattista hallitusta epädemokraattisilla lakoilla.
Tällä hallituksella on politiikkansa,
eikä se ei aio poiketa siitä -
koskaan!
Meilläkin on omamme.
Emmekä poikkea siitä.
Hallituksen ja kaivostyöläisten neuvottelujen katkettua -
pääministeri on laatinut suunnitelman -
sähkönjakelun keskeytyksistä energian säästämiseksi.
Herra isä.
Moni sotasuunnitelmakin on selkeämpi.
Sitä se hallitukselle onkin. Sotasuunnitelma kaivosmiesten lyömiseksi.
Alkavatko sähkönjakelun keskeytykset pian?
Kyllä, ma'am.
Jatketaanko niitä kauan?
Tämän kuun loppuun, ehkä jopa vuoden loppuun.
Mitä? Sehän tuhoaa tämän maan.
Se vaikuttaa hallinnon, oikeuslaitoksen ja julkisen sektorin toimintaan.
Sairaaloissa on ehkä suoritettava leikkauksia taskulampun valossa.
Mutta herra Heath on varma voitosta.
Pääministerinä -
tahdon puhua teille suoraan ja kaunistelematta -
maassamme vallitsevasta hätätilanteesta.
Tänään iltapäivällä alahuoneessa -
ilmoitin aiempaakin tiukemmista sähkön käytön rajoituksista.
Pyydämme teitä rajoittamaan niin pitkälle kuin mahdollista -
sähkön käyttöä lämmitykseen ja muihin tarkoituksiin kodeissanne.
Teollisuus rajoittaa sähkön syötön -
lähes kaikkien tehtaiden, kauppojen ja toimistojen kohdalla -
kolmeen päivään viikossa.
Mitä elämänlaatuun tulee,
edessämme on kovin joulu sitten sota-aikojen.
Tällaisessa maassa, jossa elämme,
ei voi olla "meitä" ja "heitä".
On vain "me".
Me kaikki.
Jos hallitus lyödään polvilleen, koko maa on lyöty polvilleen.
Majuri ja rouva Shand sekä herra ja rouva Parker Bowles.
-Kiitos että tulitte, majuri. -Teidän Majesteettinne.
-Rouva Shand. Derek. -Teidän Majesteettinne.
-Ann. -Teidän Majesteettinne.
Olkaa hyvät.
Mietitte varmaan, miksi olen kutsunut teidät kaikki koolle.
Asia on sangen arkaluontoinen.
Eräänlainen hämminki, joka koskee teidän poikaanne, Derek,
tytärtänne, rouva Shand, ja tyttärenpoikaani, Walesin prinssiä.
Windsor!
Menkää kapteenin toimistoon.
Sir.
Windsor, sisään vain.
Saimme kokeiden tulokset.
Teidän on todettu täyttävän vaadittavat kriteerit,
ja voitte toimia vahtipäällikkönä.
Ensimmäinen virallinen tehtävänne.
Onneksi olkoon.
Saanko tietää asemapaikkani?
Jessus. Ei kai taas.
Jenkins, tuokaa uusi lamppu ja kynttilöitä.
Kyllä, sir.
Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne.
-Martin. -Sir.
-Olisikohan kuningattarella hetki aikaa? -Ei ehkä juuri nyt. Hän laatii puhetta.
Ilmoittaisitteko, että tulin Dartmouthista ja asia on tärkeä?
Tietenkin, sir.
Anteeksi, sir.
Hänen majesteettinsa odottaa.
-Anteeksi häiriö, äiti. -En tiennyt, että olet lomalla.
-En olekaan. -Miksi sitten tulit?
Minulla on kysyttävää.
Sain komennuksen. Kahdeksan kuukautta Karibialla.
Ei tuo ollut kysymys.
En pidä siitä.
-Ei kysymys tuokaan. -Hyvä on.
Kysymys tulee tässä.
-Järjestitkö sinä sen? -Miksi olisin järjestänyt?
Erottaaksesi meidät toisistamme.
-Kenet? -Camilla Shandin ja minut.
-Sanoit saaneesi ylennyksen. -Komennuksen, ei ylennystä.
Siinä ei ole järkeä. En ole vielä kelpoinen. En ole pätevä.
Kuninkaallisten suhteen tehdään poikkeuksia.
Ei merivoimissa. Siellä ylpeillään sillä, ettei poikkeuksia tehdä. Siksi kysyn:
puutuitko sinä tai puuttuiko joku tässä perheessä asiaan?
-Miksi olisimme puuttuneet? -En tiedä.
Koska hän ei ole "koskematon",
tai ei sopivasta suvusta tai hän ajattelee omilla aivoillaan.
Tai ehkä kaikista on hauskaa -
erottaa kaksi yhdessä viihtyvää ihmistä toisistaan.
Tämä perhe on harrastanut moista julmuutta ennenkin.
Minä en hyväksy sitä.
Minua ei sysätä syrjään David-sedän tai Margot-tädin lailla.
En hyväksy sitä.
Martin!
Kuningataräiti Elisabet ja lordi Mountbatten.
Haluan tavata heidät pikimmiten, yhdessä.
Kaikki oli hyvin.
Kaikki saivat siitä järjestelystä haluamansa ja tarvitsemansa.
-Kunnes poika alkoi puhua rakkaudesta. -Jospa se onkin rakkautta?
Eikö sen pitäisi antaa tapahtua? Minä sain päättää, kenet nain.
Se oli eri asia.
Mieheni asema oli eri. Tunteet olivat samat.
Silloin ajat olivat toiset. Hänen menneisyytensä oli toisenlainen.
Philip oli prinssi.
-Onko sillä merkitystä vielä nykyäänkin? -Kyllä on.
Järjestelmä on liian hauras ja arvokas ottamaan vastaan -
-arvaamattomia ja vaarallisia elementtejä. -Camilla ei ole vaarallinen.
Hän on ensimmäinen nainen, jolta Charles on saanut lohtua ja itseluottamusta.
Ja niitä hän tulevassa elämässään tarvitsee.
Ymmärrän, että te kumpikin suojelette kruunua,
mutta suvun historian vuoksi -
meillä ei ole varaa erottaa ihmisiä, jotka rakastavat toisiaan.
-Sen olemme saaneet oppia useasti. -Luota minuun.
Tässä ei ole kyse rakkaudesta. Dickie.
On jotain, mitä sinun on syytä tietää.
Luoja, mitä nyt?
Käy sisään, kultaseni.
Tahtoisimme esittää joitakin kysymyksiä.
Kun vastaat niihin kysymyksiin, on tärkeää,
että pysyt järkevänä, unohdat tunteet ja olet rauhallinen.
Enkä ole hysteerinen ja neuroottinen niin kuin yleensä?
-Tahdomme puhua veljestäsi. -Kenestä? Minulla on kolme veljeä.
Charlesista.
Niin?
Ja etenkin siitä, kuinka sovelias hänen suhteensa Camilla Shandiin on.
Suhde?
Uskoaksemme veljesi aikoo kosia häntä.
Mikäs siinä.
Kunhan varautuu siihen, että heitä on siinä liitossa kolme.
Kuka se kolmas on?
Andrew Parker Bowles.
Camillan ensirakkaus, johon hän on yhä kiintynyt.
Eikä Charlesiin?
Hän pitää Charlesista mutta on hulluna Andrew'hun.
Älä kerro muuta.
Kuinka tiedät siitä?
Olin itsekin sekaantunut siihen.
Odotahan nyt.
-Milloin? -Silloin. Joskus. Ei sen väliä.
Yksinkertaista. Mies sai mitä halusi, eli Camilla tuli mustasukkaiseksi.
Ja minä sain mitä halusin, eli sain pitää hetken hauskaa.
-Pitää hauskaa? -Niin. Anteeksi vain.
Joko kuulustelu päättyi? Voinko mennä?
Kiitos, kultaseni.
Toivottavasti ei mennyt tunteiluksi.
-Tahtoisin puhua äidin kanssa kahden. -Selvä.
Poistutaanpa sitten.
Vain kuningattarille.
En tiedä, mistä aloittaisin.
Voi Charles-parka.
-Hölmö, naiivi Charles. -Niin.
-Ja Anne? -Niin.
Kuka olisi arvannut?
-Mitä seuraavaksi? -Perheiden kanssa on puhuttu.
Camillan ja Parker Bowlesin pojan hääpäivä on sovittu.
Hyvä.
Nyt jonkun täytyy vain ilmoittaa heille.
-Kerrotko sinä Charlesille? -Se ei hyödyttäisi.
Paljonkin. Se puhdistaisi ilmaa.
Ja koska hyväksyt päätöksen,
hänen äitinään ja kuningattarena sinun tulee tehdä niin.
Se herättäisi vain kaunaa ja katkeruutta.
Saatan hyväksyä päätöksen, mutta tämä hölynpöly ei ollut minun keksintöäni.
Dickie voi tehdä sen. Tämä on hänen sotkunsa.
Eilisten laajojen jakelukatkosten aikana -
monien sähköstä riippuvaisten perheiden oli lähes mahdotonta -
valmistaa ruokaa tai lämmittää ja valaista kotejaan.
Retkikeittimet ja vanhat öljylamput on kaivettu pölyn alta ullakoilta.
Kaupoista on lähes mahdoton löytää kynttilöitä, kamiinoja ja lämmittimiä.
Rautakaupoissa on samat tutut ilmoitukset,
ja uutta tavaraa on odotettu päiviä.
EI KYNTTILÖITÄ
Kun miljoonilta ihmisiltä on evätty pääsy töihin,
väki kerääntyy kaduille ja jännitteet alkavat kasvaa.
Nyt pelätään jo epävakaita oloja ja ongelmia järjestyksen ylläpidossa.
En tiedä, mistä aloittaa.
Mitä sanoa.
Onko se totta? Rakastatko Andrew'ta?
-Mutkikas juttu. -Ei tässä ole mitään mutkikasta.
Vastaa kyllä tai ei. Rakastatko häntä?
Kyllä.
Tavallaan.
Olen typerys.
Mutta mitä pidempään olin kanssasi -
ja tutustuin sinuun, sitä enemmän tunteeni muuttuivat.
Auto odottaa, sir.
-Eivät ilmeisesti tarpeeksi. -Tuo ei ole totta.
Mitä sinulle sanotaankaan,
usko, että tunteeni sinua kohtaan ovat aitoja.
Miksi annoimme heidän tehdä näin?
Koska näin on kai parempi kaikkien kannalta.
Pidemmän päälle.
Ajoittaiset sähkönjakelukatkokset vielä ymmärtäisi,
mutta kun ne haittaavat normaalia elämää kaikkialla -
ja uhkaavat ihmishenkiä ja yleistä järjestystä,
sitä alkaa miettiä, onko tämä todella oikea ratkaisu.
Syy ei ole hallituksen, ma'am.
Kaivostyöläisten liitto on saanut useita mahdollisuuksia -
ja torjunut kaikki tarjoukset.
Viimeisin, hyvin avokätinen 48 miljoonan punnan tarjouksemme,
sai osakseen jopa halveksuntaa.
Se ei selitä sähkönjakelun katkoksia.
Te nimenomaan vakuutitte minulle,
että varastoissa on tarpeeksi hiiltä, ja tilanne on silti tämä.
Lakot ovat toden totta jatkuneet odotettua pidempään,
ja kaivostyöläiset ja liitot ovat olleet täysin peräänantamattomia.
Peräänantamattomuutta lienee ilmennyt molemmin puolin.
Käsitämmekö me edes, kuinka syvää kaivostyöläisten viha on?
Olemmeko lainkaan ymmärtäneet heitä, ihmisinä?
-Onko hääpäiväpuhe kirjoitettu? -On.
Ja "uskollinen palvelijamme maan päällä" saa yletöntä suitsutusta?
Kyllä minä hieman säälin Charlesia.
Niin.
Se tekee kipeää.
Se voi jopa tuntua petturuudelta jonkin aikaa.
Mutta hän tulee kyllä järkiinsä, ja asia unohdetaan.
Toivon niin.
Minun täytyy myöntää, arvoisa pormestari,
että ensimmäiset 25 avioliittovuottamme ovat kuluneet kuin huomaamatta.
En ole taipuvainen filosofointiin,
mutta aika ajoin tarjoutuu tilaisuus -
pohtia jonkin asian onnistumisen syitä.
Meidän avioliittomme onnistumisen avain on perhe,
kallio, jollaiselle jokainen kestävä avioliitto varmasti rakentuu.
Verkosto, joka koostuu veljistä ja sisarista,
äideistä ja isistä,
serkuista ja muista sukulaisista.
Tuhansien pienten säikeiden kudelma,
jonka loimilankoja ovat verisiteet, sukulaisuus ja luottamus.
Vain sellaisessa perhesiteiden sulatusastiassa -
voi syntyä kahden ihmisen välinen menestyksekäs liitto.
Uskollisuus, kuuliaisuus, nöyryys ja omistautuneisuus -
ovat ne kristilliset arvot, jotka kannattelevat avioliittoa -
ja sitovat perheen yhteen.
Sen oivaltaminen, että perheen pysyminen onnellisena -
vaatii hellittämätöntä kamppailua, taistelua,
mutta että sen puolesta kannattaa taistella,
sillä mikään elämässä ei ole sen veroista.
Oikeanlainen kumppanuus -
oikeanlaisen kumppanin kanssa -
on se perusta, jolle onnellisen perhe-elämän tulee rakentua.
Avioliitto on asia, jonka jotkut nykymaailmassa kyseenalaistavat,
mutta jos minun mielipidettäni kysytään,
voin vastata suoraan ja empimättä:
"Kannatan."
Kiitos.
Tekstitys: Outi Kainulainen