A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
104-es járat, ötös erősségen van.
Vettem, Benson. Áthaladunk a 17-es repülési szinten, 2500-ra.
Vettem, 104-es járat. Jelentkezzen 2500 körül.
A bensoni időjárás felhős, szélcsendes.
Kösz, Benson.
Reméljük, egyenesen rálátunk a nulla egyes kifutóra.
Vettem, 104-es járat. Jóváhagyva.
Folytassa a süllyedést, és jelentkezzen 2500-nál.
Vettem, Benson. A 104-es járat...
Így szerzett örömet a Mindenhatónak,
hogy isteni irgalmába vette mulandó életét
a néhai legfelsőbb, erősebb és híresebb
Edward Albert Christian
George Andrew Patrick David, Windsor hercegének,
valamikor a legfelsőbb, legerősebb és legkiválóbb uralkodónak,
VIII. Eduárdnak.
Isten, Nagy-Britannia, Írország
és a tengerentúli brit domíniumok kegyelméből
a király, a hit védelmezője,
India császára.
Nagybátyja a legfelsőbb, legerősebb és legkiválóbb uralkodónak,
az uralkodóasszonyunk, II. Erzsébetnek,
akit Isten védelmezzen és áldjon meg
hosszú élettel, egészséggel és becsülettel...
Meg akartam köszönni,
hogy ilyen szép leveleket írt Davidnek az utolsó napjaiban.
Nagyon sokat jelentett neki,
azt akarta, hogy átadjam önnek,
amit 1939-ben én adtam neki.
Egy zsebóra és iránytű.
Egy felirattal.
"Nincs mentség a rossz irányra."
Köszönöm.
Kár, hogy nincs itt a barátnője.
Ez után jön értem.
Mielőtt visszatérek Dartmouthba, együtt leszünk,
de ne mondja el senkinek!
Ez titok.
Még nem hivatalos.
Ő az igazi?
Igen.
Azt hiszem.
Akkor adnék két tanácsot.
Ne fordítson hátat az igazi szerelemnek!
Minden áldozat és fájdalom ellenére
David és én sosem bántuk meg.
Köszönöm.
És a második?
Vigyázzon a családjával!
Jót akarnak.
Nem igaz.
Láttam őt.
A fekete özvegyet.
Wallist?
Furcsa vén banya.
Rám bámult. Megijesztett.
Figyelmeztetett.
Miről?
A családomról.
- Anyuci. - Isten veled!
Margot néni.
Szegénykém. A Dartmouth elviselhetetlen?
Micsoda kérdés!
Dickie bácsi.
Naggyá fog tenni.
Csak ne feledd, a "hadnagy szerepétől" nem leszel színdarabban.
Vicces.
Néztem, amikor indultam.
- Anna. - Anyám...
Károly.
...apám, nagyanyám, nénikém, a húgom,
és azt gondoltam,
"ilyennek láthatta őket."
- Ki? - Az előző walesi herceg.
Az elveszett lélek, akit eltemettünk.
Nem hasonlított rájuk.
Okosabb,
bölcsebb, szabadabban gondolkodó volt,
hű önmagához.
És így egyesültek ellene.
Abban a pillanatban,
ahogy rám néztek, lenézően, rájöttem,
átvettem az ő helyét.
BROADSTAIRS, KENT 1925
Gyerünk, Edwárd. Erre.
- Mi az? - Nem lesünk!
Köszönöm.
- De erre nincs pénzünk. - Próbáld ki!
Gyerünk!
Az utóbbi időben drámai mértékben nőtt a feszültség
a kormány és a Bányászszövetség között,
és az ebből következő blokád lehet, hogy
a kormány utolsó, még létező szénkészletét zárja el.
Barátaim. Itt az idő.
Nem állhatunk többé lent, felfelé nézve. Hallassuk hangunkat!
KORREKT BÉRT
Bezártuk az ország összes bányáját,
és folytatjuk a készletek befagyasztását,
amíg ki nem nyitják a fülüket, ki nem nyitják a szívüket...
Amit itt ma látnak, az a kezdet.
A munkásosztály felemelte a hangját.
A HARC MINDENKIT ÉRINT
Próbáltunk megegyezni a vezetéssel, a kormánnyal,
de a kapitalista rendszer
meg akarja törni a munkásosztály mozgalmát.
Így ma felbontjuk a megállapodást, és innentől a tettek mezejére lépünk,
és minden szükséges eszközt bevetünk a célok eléréséhez.
A miniszterelnök úr, felség.
Elnézést, miniszterelnök úr. Nem bántanak.
Minden állat bánt.
Csak egy hajszálra vannak a barbároktól.
A legfontosabb napirendi pont a bányászok sztrájkja.
Mely, mint egy lázálom,
egy éles és olykor fájdalmas őrület, hamarosan véget ér.
Valóban?
A felszínen észszerűnek tűnnek a követeléseik.
A szakmunkásokéval megegyező béremelés.
És a nép együttérzése csak nő.
Az emberek szentimentálisak és befolyásolhatók.
A probléma, amivel szembe kell néznünk, sokkal fontosabb.
- Gazdasági tisztesség. - De ha nem hagynak fel a sztrájkkal?
Akkor a bányászok legyőzése és megalázása lesz a vége.
A kormány már csendben áthelyezte a szénkészleteket
az elmúlt hetekben az aknatornyokból az erőművekbe.
Nyolc hétnyi tartalékunk van,
addigra pedig véget vetünk ennek a zűrös helyzetnek.
Felkészültünk.
- El vagy vele? - Mr. Heathszel?
- Nem biztos, hogy esélyes. - Türelem! Berozsdásodott.
Az első nő vagy évtizedek óta, akivel kapcsolatban áll.
Az ellenségei mindig ezt hozták fel ellene.
- Mit? Köszönöm. - Hogy sosem volt nős.
Nehéz bízni egy vezetőben, akinek nincs családja.
Úgy tűnik, volt egy orvos lánya.
Szerelem első látásra.
Az egész háborúban várt rá,
csakhogy Heath az utolsó pillanatban kihátrált.
Így máshoz ment férjhez.
- Ezt honnan tudod? - Egy ismerősöm ismerte a régi Heatht.
Úgy véli, sosem lépett túl ezen.
Milyen szomorú!
Érted?
Ha megtalálod a megfelelőt, ne ereszd!
Központi témaként tökéletes.
Mihez?
A 25 éves házassági évfordulónkról szóló beszédedhez.
- Miért én mondok? - Mert te jössz.
A tizedik évfordulónkon én beszéltem.
Nagy siker volt, ha jól emlékszem.
Mon petit chou.
Jut eszembe, szerelem,
elolvastam Károly leveleit, amit David bácsinak írt
a Shand lányról.
Szerintem komolyan kell vennünk.
- Miért? - Tényleg beleszeretett.
A Camilla Shand-féléket nem szereti az ember.
Csak szórakozás,
és üdítően eltereli a figyelmet a haditengerészet szigoráról.
Az első pár hónap nehéz lehet.
Sorba!
Gyorsabban!
Furcsa dolog az álmodozás.
Mássz át, Windsor!
A hajnali hat órai kiképzésen jó.
A kiabálás és megerőltetés elfújja a pókhálókat.
Az órákon is jó.
Az asztronavigáció merev, amiben el lehet veszni.
A legrosszabb, mikor a tengeren vagy.
A hullámokba egészen
bele lehet feledkezni.
És hirtelen teljesen máshol vagy.
És elfog egy érzés, amilyen korábban soha.
A biztonság és a valakihez tartozás érzése,
és az, hogy a magány eltűnt.
És az egész csodálatos.
Szerintem csodálatos vagy.
Mondd, van ebben bármi olyan, ami...
meglepett?
Miben?
A barátságunkban.
Kérdezd meg, van-e olyan része, ami nem lep meg.
Jó meglepetés?
Azt hiszem.
- Nem hangzol magabiztosnak. - Dehogynem.
Azt hiszem.
Úgy tűnik, sokat gondolkodsz.
A legrosszabb, amit az ember tehet.
Miért? Imádok gondolkodni.
Igen és ez teszi a dolgokat zavarosabbá.
Vagy világosabbá.
Nem ebben az esetben.
Különleges, ami köztünk van.
Tudom.
De ezért is olyan zavaros.
Nem lett volna szabad beléd szeretnem.
Semminek nem lett volna szabad történnie.
Micsoda? A francba! Miért?
- Halló? - Minek kellett volna lennie?
Halló?
Kifogytam az érmékből.
Halló?
Váll. Kar.
Fordulj be!
Előre!
Jobbra fordulj!
Állj!
Nem ilyen arckifejezésben bíztam.
A főiskola parancsnoka írt a múlt héten,
mennyire lenyűgözi a teljesítményed.
Ami, becslései szerint, az apádéval,
nagyapádéval és dédapádéval vetekszik.
Tudom, hogy voltak saját ötleteid, elképzelésed, hova tartozol,
csak azt kérem, tarts még ki egy picit.
Nem a főiskola a baj.
Akkor mi a gond?
Camilla.
Shand?
Még mindig együtt mulattok, mi?
Igen.
- Nagyon kedvelem. - Jó.
Tényleg nagyon kedvelem.
Bonyolult a helyzet.
Nem csak engem érdekel.
A szamárpofozóra, Parker Bowlesra gondolsz?
Dickie, nem akarom elveszteni.
Drága fiam,
nem fogsz elveszíteni egy nőt sem.
Te vagy a walesi herceg.
Nem akarom elveszíteni soha.
Ő az igazi.
Szerintem érted, mit mondok,
és miért kell a segítséged...
a családdal.
Jobbra nézz!
Előre nézz!
Az én hibám.
A Shand lánynak csak egy lehetőségnek kellett volna lennie
egy tapasztalatlan fiú szexuális felvilágosítására.
Ezért bátorítottam. Elnéztem.
Nem gondoltam, hogy megszereti, sőt abban gondolkodik, hogy...
Ki se mondd. Ez őrültség.
Minél hamarabb visszatér a lány, ahová tartozik, Derek fiához,
annál jobb.
Egyetértek.
Hogy intézzük?
Elintézem Károlyt.
Egy hosszú tengerentúli kiküldetéstől megjön az esze.
Beszélek az Admiralitással.
Nyolc hónap a világ másik felén,
és hamar elmúlik.
Reméljük.
Shandot és Parker Bowlest intézed te?
Örömmel.
Orgonázik, ugye?
Igen.
- És zongorázik is? - Igen.
Milyen sima, elegáns kezei vannak.
Hosszú, finom ujjai.
- Látott már szenet, Mr. Heath? - Persze.
Nem a tévében, személyesen.
Akkor hadd mutassam be.
Vegye fel!
Gyerünk!
Fogja meg.
Szagolja meg.
Legközelebb, ha orgonán játszik valami katedrálisban,
és magasztos gondolatai támadnak Istenhez közel,
gondoljon a tagokra, a bajtársaimra,
lent a hőségben és a sötétben, szenet kutatva,
mert amikor dolgozni mennek,
belegebednek és életüket kockáztatják,
Isten közelébe sem jutnak.
A pokolban vannak,
és ezt nap nap után teszik,
hogy önnek és mindenki másnak az országban
legyen fűtése és árama.
Nem lépünk előre,
ha csak az ellentétekre koncentrálunk.
Téved. Ez az egyetlen módja, hogy előrelépjünk.
Amíg nem ismeri el a bányászok munkáját,
hogy tőlük égnek a fények a gyárakban, iskolákban, kórházakban,
és az ilyen pompás szobákban,
addig nincs megállapodás a Bányászszövetséggel.
Beszéljünk egy kicsit az "ilyen pompás szobákról."
Annyira idegenek nekem, mint magának.
Az apám építőmunkás volt.
Itt vagyok egy politikai párt vezetőjeként,
akit az ország népe az ország vezetésével bízott meg.
Ez nem az otthonom.
Ezt az otthont az ország népe adja
a királynő első miniszterének.
Pompás, mert tiszteljük a demokráciát.
Egyszerűen kikövetkeztetheti, ki vagyok,
abból, hogy orgonázom.
A szüleim nem engedhették meg, hogy zongorát vegyenek.
Egy margate-i üzletben vették részletre.
Ne vesztegessük az időt félresikerült nézeteltérésekre,
melyek a köztünk lévő osztályharcról szólnak.
A hátterünk nem különbözik sokban.
De én a demokráciát választottam, önnel ellentétben,
és nem hagyom, hogy maga vagy más gazfickó ide jöjjön,
és antidemokratikus sztrájkkal fenyegessen egy demokratikus kormányt.
A kormánynak megvan a politikája,
amitől nem fogják eltéríteni...
soha!
És nekünk is megvan...
és minket sem fognak.
Most, hogy a kormány és a bányászok közötti tárgyalás megszakadt,
a miniszterelnök kidolgozott egy tervet
az országot érintő áramszünetekről.
Jézusom!
Ennél még a haditervek is egyszerűbbek!
Pontosan így hívja a kormány is.
Haditerv a bányászok legyőzésére.
És ezek az áramszünetek hamarosan elindulnak?
Igen, asszonyom.
És meddig tartanak?
A hónap hátralévő részében, talán egész évben.
Mi? Ez tönkreteszi az országot.
Lesznek fennakadások a kormány normál működésében,
és a bíróság és a közigazgatás területén.
A kórházakban elemlámpa mellett kell operálniuk.
De Mr. Heath biztos a győzelemben.
Miniszterelnökként
egyszerűen és világosan szólok önökhöz
az országunkat fenyegető súlyos vészhelyzetről.
Az alsóházban ma délután
szigorúbb korlátozásokat jelentettem be az elektromosságot illetően.
Arra kérjük önöket, csökkentsék minimumra
a fűtési és egyéb célú energiahasználatot otthonukban.
Az iparban szinte az összes
gyár, üzlet és iroda energiaellátását
heti három napra korlátozzuk.
Ami a kényelmet illeti,
nehezebb karácsonyunk lesz, mint a háború óta bármikor.
Ebben az országban
nem lehet "mi" vagy "ők."
Csak "mi" vagyunk.
Mindannyian.
Ha a kormányt legyőzik, az országot győzik le.
Az őrnagy és Mrs. Shand, felség,
és Mr. és Mrs. Parker Bowles.
- Köszönöm, hogy eljött, őrnagy! - Felség.
- Mrs. Shand. - Felség.
- Derek. - Felség.
- Ann. - Felség.
Kérem!
Talán csodálkoznak, miért hívtam ide önöket ma délután.
Elég kényes ügyről van szó.
Van egy kis bonyodalom, ami a fiát, Derek,
a lányát, Mrs. Shand
és az unokámat, a walesi herceget érinti.
Windsor.
Várják a parancsnoki irodában.
Uram!
Windsor, jöjjön be!
Megvannak a vizsgaeredmények,
a vizsgabizottság úgy találta, megfelel a feltételeknek,
hogy őrszolgálatos tisztként lássa el feladatait.
Az első hivatalos kiküldetése.
Gratulálok!
Megtudhatom, hova helyeznek?
Jézusom! Ne!
Jenkins, hozzon egy másik lámpát és pár gyertyát, jó?
Igen, uram.
Királyi felség.
- Martin! - Uram.
Van rám a királynőnek egy perce?
Nem a legjobb pillanat, uram. Beszédet ír.
Megmondaná, hogy Dartmouthból jöttem,
és nagyon fontos?
Hogyne, uram.
Elnézést, uram!
Őfelsége fogadja, uram.
- Bocsánat a zavarásért, anya. - Nem tudtam, hogy elengedtek.
- Nem is. - Akkor miért vagy itt?
Kérdezni akarok valamit.
Kiküldetést kaptam. Nyolc hónap a Karib-tengeren.
Ez nem kérdés.
Nem örülök neki.
- Még mindig nem kérdés. - Jó.
Itt a kérdés.
- Te szervezted meg? - Miért tettem volna?
Hogy elválassz tőle.
- Kitől? - Camilla Shandtől.
Azt mondtad, előléptettek.
Kiküldetés, nem előléptetés.
És semmi értelme. Még nem is vagyok jogosult rá.
Képzetlen vagyok.
A királyi család tagjaival kivételezni szoktak.
Nem a haditengerészet.
Büszkén vallják, hogy nem tesznek kivételt.
Azt kérdezem,
neked vagy bárkinek a családban van-e köze ehhez.
- Miért lenne? - Nem tudom.
Talán mert ő már nem "érintetlen",
vagy nem megfelelő a családja, vagy mert tudja, mit akar,
vagy csak mert szórakoztató,
hogy két tökéletesen boldog embert
elszakítsanak egymástól.
Mert az effajta kegyetlenség nem új ebben a családban.
Nem tűröm el.
Nem löktök félre, mint David bácsit vagy Margot nénit.
Nem hagyom.
Martin.
Erzsébet királyné és Lord Mountbatten.
Mihamarabb látni akarom őket, együtt.
Minden rendben volt.
Mindenki megkapta, amit akart a helyzetből.
- Amíg a fiú szerelmes nem lett. - De mi van, ha ez szerelem?
Nem hagyhattuk volna? Én is hozzámehettem, akihez akartam.
Az más volt.
A rangja más volt. Az érzések nem.
Az egy másik kor volt. Az ő múltja más volt.
Fülöp herceg volt.
Ez számít még manapság?
Igen.
A rendszer túl törékeny, túl értékes,
hogy kiszámíthatatlan, veszélyes elemeket engedjünk be.
Camilla nem veszélyes.
Ő az első nő, aki Károlynak magabiztosságot,
biztonságot és önbizalmat adott.
Olyan tulajdonságokat, melyekre egy nap szüksége lesz.
Tudom, hogy mindketten a koronát véditek,
de a család történetét tekintve
nem választhatunk szét két,
egymást szerető embert.
Újra és újra megtanultuk ezt a leckét.
Hidd el!
Ez minden, csak nem szerelem.
Dickie?
Valamit tudnod kell.
Jó ég, ez micsoda?
Gyere be, drágám!
Feltennénk pár kérdést.
Fontos, hogy amikor válaszolsz,
maradj józan, higgadt, racionális és nyugodt.
Szemben mivel?
A hisztérikus és neurotikus viselkedésemmel?
Beszélnünk kell a bátyádról.
Melyikről? Három van.
Károlyról.
Jól van.
A Camilla Shanddel való viszonyáról.
Viszony?
Úgy véljük, meg akarja kérni a kezét.
Rendben.
Ha fel van készülve, hogy mindig hárman lesznek.
Hárman?
Andrew Parker Bowlesszal.
Ő Camilla első szerelme, akiért máig rajong.
Károlyért nem rajong?
Kedveli Károlyt, de odavan Andrew-ért.
Elég ennyi.
Honnan tudod ezeket?
Mert én is belekeveredtem egy időre.
Várjunk csak!
- Mikor? - Akkor. Régen. Nem számít.
Nagyon őszinte volt.
Megkapta, amit akart, hogy Camillát féltékennyé tegye.
Én is megkaptam,
ami jó móka volt.
- Jó móka? - Bocs, mami. Igen.
Ennyi? Az inkvizíciónak vége. Elmehetek?
Köszönjük, drágám.
Remélem, nem volt túl érzelmes.
Beszélni akarok anyával.
Jól van.
Mi végeztünk.
Csak a királynők.
Nem tudom, hol kezdjem.
Nyilván, szegény Károllyal.
- Hülye, naiv Károly. - Igen.
- És Anna? - Igen.
Mármint...
ki gondolta volna?
Mi a következő lépés?
A családokkal beszéltünk.
Ki van tűzve
Camilla és Parker Bowles esküvőjének napja.
Jó.
Már csak valakinek közölnie kellene velük.
- Szólsz Károlynak? - Semmi értelme.
Sok értelme volna.
Tisztázná a helyzetet.
És mivel helyesled a döntést,
mint anyja és királynő, ez a helyes.
Csak gyűlöletet keltene,
és bár helyeslem a döntést,
nem az én ötletem volt.
Dickie csinálja.
Az ő hibája.
A tegnapi hosszú áramszünet alatt
sok áramtól függő család nem tudott
főzni vagy világítani otthon.
Kemping tűzhelyeket és régi olajlámpákat
hoztak a padlásról.
Szinte lehetetlen gyertyát, sütőt vagy hősugárzót venni.
Minden vaskereskedő ugyanazt mondja,
és a friss készletrendeléseket napokkal korábban leadták.
Mivel milliónyian képtelenek dolgozni, az utcára vonultak,
és a feszültség egyre csak nő.
Sokan őszintén aggódnak az ország stabilitását, illetve
a rend fenntartását illetően.
Nem tudom, hol kezdjem.
Mit mondjak?
Igaz? Andrew-t szereted?
Bonyolult.
Nincs ebben semmi bonyolult.
Igen vagy nem a válasz. Őt szereted?
Igen.
Így is mondhatjuk.
Olyan bolond vagyok.
Minél több időt voltam veled,
minél jobban megismertelek, annál inkább változtak az érzéseim.
Várja az autó, uram.
- Nyilvánvalóan nem eléggé. - De ez nem igaz.
Akárki akármit mond,
hidd el, hogy az érzéseim valódiak.
Akkor miért engedjük ezt meg nekik?
Mert így lesz jobb mindenkinek.
Hosszú távon.
Ha alkalmi áramkimaradás lenne, megérteném,
de ha megzavarja a mindennapokat az országban,
életeket fenyeget, és veszélyezteti a közbiztonságot,
elgondolkozom,
hogy helyesen cselekszünk-e.
Asszonyom, nem a kormány a hibás.
A Bányászszövetség minden lehetőséget megkapott,
és mindent elutasított.
Az utolsó, igen nagylelkű 48 millió fontos csomagunkat is
teljes lenézés fogadta.
De ez nem indok az áramkimaradásokra.
Kifejezetten emlékszem, mikor biztosított,
hogy a kormány elég szenet raktározott el a nehéz időkre,
és mégis itt vagyunk.
Igaz, a sztrájkok a vártnál tovább tartanak,
és a bányászok és szakszervezetek
nagyon makacsok.
Mondhatjuk, hogy mindkét oldalon makacsok.
És azon tűnődöm, nem mértük-e fel rosszul
a bányászok dühének mértékét.
Nem értettük-e félre őket, mint embereket.
- Megírtad az évfordulós beszédet? - Igen.
Eléggé áradozol az életre szóló hűségről?
Együttérzek Károllyal.
Igen.
Fájni fog.
Egy ideig még árulásnak is tűnhet.
De aztán észhez tér, és elfelejti.
Remélem.
Be kell ismernem, főpolgármester úr,
hogy a házasság első 25 éve elsuhant.
Nem szoktam filozofálni,
de időről időre lehetőséget kapok végiggondolni,
hogy mi járult hozzá a sikerhez.
A mi házasságunkban a család az a szikla,
amelyre egy tartós házasság biztosan alapozható.
Fivérek, nővérek,
anyák és apák
unokatestvérek és rokonok hálója.
Ezernyi cérnaszálból álló szövet,
melyet a vér, a testvériség és a bizalom tart össze.
Csak ott, a családi kapcsolatok olvasztótégelyében
hozható létre két ember sikeres szövetsége.
Hűség, elkötelezettség, engedelmesség és odaadás.
Ezek a keresztény értékek tartják fenn a házasságot
és kötik össze a családot.
A boldog családi állapot fenntartása
fáradhatatlan küzdelem, egy csata,
de érdemes harcolni érte,
mert az életben semmi sem fogható hozzá.
A megfelelő kapcsolat
a megfelelő partnerrel
képezi a sikeres család alapját.
A házasság olyan ügy, amelyet sokan a modern világban megkérdőjeleznek,
de, ha megkérdeznek, olyan ügy,
amelyre egyértelműen azt válaszolom:
"Támogatom."
Köszönöm.
A feliratot fordította: Keil Dóra