EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Flyg 104, hörbarhet femma.
Uppfattat, Benson. Vi passerar flygnivå ett sju, ner till 2 500 fot.
Uppfattat. Anmäl 2 500 fot.
Vädret i Benson är mulet och vindstilla.
Tack, Benson.
Vi önskar direkt visuell inflygning till bana noll ett.
Uppfattat. Klara för visuell inflygning.
Fortsätt sjunk och anmäl 2 500 fot.
Uppfattat, Benson.
Så har det behagat Gud den allsmäktige
att ur detta förgängliga liv ta upp i sin gudomliga nåd
den salige högborne furste, allernådigaste herre,
prins Edward Albert Christian
George Andrew Patrick David, hertig av Windsor.
För en tid stormäktigaste, allernådigaste konung,
Edward VIII.
Av Guds nåde, av Storbritannien, Irland
och de brittiska dominier bortom haven
kung, trons försvarare, kejsare av Indien.
Farbror till stormäktigaste, allernådigaste drottning,
vår regent Elizabeth II,
som Gud må bevara och välsigna
med långt liv, hälsa och ära.
Tack för att du skrev så fina brev
till David under hans sista tid.
Han uppskattade det verkligen.
Han ville att du skulle få den här...
...som jag gav honom 1939.
Ett fickur med kompass.
Med en inskription.
"Ingen ursäkt för att gå i fel riktning."
Tack.
Jag ville träffa din flicka.
Hon hämtar mig efter det här.
Vi ska ses innan jag åker tillbaka till Dartmouth. Men det är en hemlighet.
Det är inte officiellt än.
Är hon den rätta?
Ja.
Jag tror det.
Då vill jag ge dig två råd.
Vänd aldrig sann kärlek ryggen.
Trots alla uppoffringar och all smärta,
så ångrade David och jag oss aldrig.
Tack.
Och det andra?
Passa dig för din familj.
De menar väl.
Nej, det gör de inte.
Jag såg henne.
Den svarta änkan.
Wallis?
Vilken udda, gammal skata.
Hon stirrade på mig. Det skrämde mig.
Hon varnade mig.
För vad då?
Min familj.
-Mamma. -Adjö, älskling.
Moster Margot.
Stackare. Är Dartmouth förfärligt?
Vilken fråga.
Morbror Dickie.
Det kommer att stärka dig.
Att du ska agera som tillförordnad kapten gör det inte till en pjäs.
Det är lustigt.
Jag tittade på dem.
Min mor...
Charles.
...far, mormor, moster, till och med min syster, och tänkte:
"Så måste de ha sett ut för honom."
-Vem? -Den förre prinsen av Wales.
Den stackars förlorade själen.
Han var inte som de.
Han var mer skärpt, kvickare, mer fri i tanken,
mer sann mot sig själv.
Därför förenades de mot honom.
Och i det ögonblicket...
...när de såg på mig, så insåg jag att på något hemskt sätt...
...har jag ersatt honom.
Kom, Edward.
-Vad är det? -Kika inte.
Tack!
-Men vi har inte råd. -Provspela.
Se så.
Läget har blivit allt mer spänt
mellan regeringen och gruvarbetarförbundet.
Blockaden hotar nu att stänga
regeringens sista kvarvarande kolförråd.
Mina vänner, det är dags!
Vi är färdiga med att tryckas ner. Det är dags att ni gör er hörda.
RIMLIG LÖN
Vi har stängt alla gruvor i landet.
Vi ska barrikadera förråden,
tills de öppnar sina öron och hjärtan.
Det ni ser här i dag är början på att arbetarklassen säger ifrån.
RÄTTVIS LÖN
Vi har försökt att förhandla med ledningen och med regeringen,
men det kapitalistiska etablissemanget
vill krossa arbetarklassrörelsen.
I dag överger vi överenskommelsen. Hädanefter ska vi agera.
Vi ska uppnå våra mål vad som än krävs.
Premiärministern, Ers Majestät.
Ursäkta. De menar inget illa.
Det gör alla djur.
De är bara en måltid från barbarism.
Den viktigaste punkten på agendan är väl gruvarbetarstrejken.
Den, liksom en feberdröm,
är ett smärtsamt mellanspel, men går snart över.
Gör den?
Deras krav låter rimliga.
Samma löneökning som fabriksarbetarna.
Allmänhetens sympati verkar växa.
Folk är sentimentala och lättpåverkade.
Den verkliga frågan är mycket viktigare.
-Ekonomisk redlighet. -Men om strejken fortsätter?
Då slutar den i förlust och förödmjukelse för gruvarbetarna.
Regeringen har i det tysta flyttat kol
från gruvor till kraftstationer.
Förrådet räcker i åtta veckor.
Vid det laget är den här röran utredd.
Vi är förberedda.
-Har du börjat tycka om honom? -Mr Heath?
-Det finns inte mycket att tycka om. -Ge honom tid. Han är ovan.
Du är den första kvinnan på åratal som han har en relation med.
Hans fiender håller det emot honom.
-Vad då? -Att han är ogift.
Folk litar inte på ledare utan familj.
Tydligen fanns det en läkares dotter.
Det var kärlek vid första ögonkastet.
Hon väntade på honom under kriget,
men Heath backade ur i sista sekunden.
Hon gifte sig med någon annan.
-Var har du hört det här? -Av en man som kände Heath då.
Han tror att han aldrig kom över det.
Vad sorgligt.
Så är det ju.
Hittar man den rätta, ska man slå till.
Som tema är det perfekt.
För vad då?
Ditt tal på vår 25:e bröllopsdag.
-Varför ska jag hålla talet? -Det är din tur.
Jag höll talet på vårt tioårsjubileum.
Något av en trumf, vill jag minnas.
Mon petit chou.
Apropå kärlek vid första ögonkastet...
Jag läste några av Charles brev till farbror David
om hans känslor för den där Shand.
Vi måste ta det på allvar.
-Varför det? -Jag tror att han är förälskad.
Man älskar inte flickor som Camilla Shand.
Hon är ett tidsfördriv.
Ett avbrott från påfrestningarna vid flottan.
De första månaderna är krävande.
På linje!
Fortare!
Dagdrömmar är underliga.
Ta dig över, Windsor!
Man är säker under morgonövningarna.
Gormandet och ansträngningen rensar skallen.
Man är även rätt säker under lektionerna.
Det finns en stramhet över navigation som man kan förlora sig i.
Nej, man är som mest sårbar när man är ute till havs.
Det är något med vågorna.
Man börjar försvinna.
Och plötsligt är man någon helt annanstans.
Jag har aldrig känt så förut.
En känsla av trygghet och tillhörighet.
All ensamhet försvinner.
Det är ganska mirakulöst.
Jag tycker att du är mirakulös.
Är det något av det här
som har överraskat dig?
Av vad?
Vår...vänskap.
Det är snarare så att allt har överraskat mig.
Är det positivt?
Jag tror det.
-Du låter inte säker. -Det är jag.
Tror jag.
Du verkar tänka en hel del.
Det är det värsta man kan göra.
Varför det? Jag tycker om att tänka.
Ja, och det gör det så förvirrande.
Eller så får man klarhet.
Inte i det här fallet.
Men det vi har är speciellt.
Jag vet.
Det gör det så förvirrande.
Det var inte meningen att bli kär i dig.
Inget av det här var meningen.
Vad? Tusan! Varför?
-Hallå? -Vad var meningen, då?
Hallå?
Mina mynt är slut.
Hallå?
På axel gevär!
Inåt om!
Noggrann marsch!
Höger om!
Avdelning halt!
Det var inte den min jag hoppades se.
Befälet för utbildningen skrev till mig
om vilka framsteg du gör.
Han tyckte att dina framsteg kunde mäta sig med din fars,
och din farfars före honom, och din farfars fars före honom.
Jag vet att du hade egna tankar och visioner om var du hör hemma.
Jag ber dig bara att härda ut en stund.
Det är inte utbildningen.
Vad är det, då?
Camilla.
Shand?
Underhåller ni fortfarande varandra?
Ja.
-Jag tycker mycket om henne. -Bra.
Jag tycker väldigt mycket om henne.
Situationen är invecklad.
Det finns fler inblandade.
Syftar du på åsnepryglaren? Parker Bowles?
Jag vill inte förlora henne.
Du kommer inte att förlora någon kvinna.
Du är ju prinsen av Wales.
Jag vill inte någonsin förlora henne.
Hon är den rätta.
Nu förstår du vad jag menar...
...och varför jag behöver din hjälp...
...med familjen.
Till höger se!
Framåt se!
Det är helt mitt fel.
Flickan Shand skulle vara en möjlighet
för en oerfaren pojke att så sin vildhavre.
Det var därför jag uppmuntrade det.
Jag räknade inte med ömma känslor eller fantasier om...
Säg det inte ens. Det är ju vansinne.
Ju snarare hon är tillbaka med Dereks son, desto bättre.
Jag håller med.
Hur ska vi hantera det?
Jag kan ta hand om Charles.
Efter en tjänst utomlands, kommer han till sans.
Jag ska prata med alla i amiralitetet.
Efter åtta månader på andra sidan jorden, går det över.
Det får vi hoppas.
Tar du hand om familjerna Shand och Parker Bowles?
Gärna.
Ni spelar väl orgel?
Ja.
-Och piano? -Ja.
Vilka lena, eleganta händer ni har.
Långa, känslig fingrar.
-Har ni någonsin sett en gruva? -Givetvis.
Inte på tv. I verkligheten.
Då ska ni få bekanta er lite.
Plocka upp den.
Se så.
Rör den.
Lukta på den.
Nästa gång ni spelar orgel i en katedral
och tänker upphöjda tankar i Guds närhet,
tänk på mina medlemmar, mina kamrater
där nere i hettan och mörkret som gräver efter kol.
För när de går till jobbet
och sliter hårt och riskerar livet,
är de inte nära Gud.
De är i helvetet. Och det gör de dag ut och dag in,
så att ni och alla andra i landet
kan få värme och elektricitet.
Vi gör inga framsteg
om ni fokuserar på våra olikheter.
Ni har fel. Bara så gör vi framsteg.
Om ni inte inser att gruvarbetarnas insats
är det som håller ljusen tända i fabriker, skolor, sjukhus
och storslagna rum som det här,
så blir det inget avtal med facket.
Låt oss prata om "storslagna rum".
De är lika främmande för mig som för er. Min far var byggnadsarbetare.
Jag hamnade här för att jag är ledare för ett parti
som valdes av folket för att leda regeringen.
Det här är bostaden som folket ger åt drottningens premiärminister.
Det är storslaget för att vi respekterar demokrati.
Ni antar saker om min person
för att jag spelar orgel.
Mina föräldrar hade inte råd med ett piano.
De köpte det på avbetalning från en butik i Margate.
Ödsla inte tid på falska oenigheter
om en klasskamp mellan er och mig.
Min bakgrund är inte så olik er egen.
Men jag har valt demokrati till skillnad från er.
Jag tillåter inte att ni eller andra ligister kommer hit
och hotar en demokratiskt vald regering med odemokratiska strejker.
Regeringen har sin policy.
Vi kommer inte att avvika från den...
...någonsin!
Och vi har vår...
...och det gör inte vi heller.
Förhandlingarna med facket har strandat.
Premiärministern har en plan
för strömavbrott över hela landet för att spara energi.
Herregud!
Stridsplaner är mindre invecklade.
Det är vad regeringen kallar det.
En stridsplan för att besegra gruvarbetarna.
Införs strömavbrotten snart?
Ja, frun.
-Hur länge förväntas de vara? -Resten av månaden, kanske hela året.
Det blir förödande för landet.
Det stör de normala funktionerna för regering,
domstolar och civilförvaltning.
Man kan tvingas ha ficklampor vid operationer.
Men mr Heath är säker på att vinna.
Som premiärminister
vill jag vara rak och tydlig
om den svåra kris vårt land står inför.
I eftermiddags i underhuset
informerade jag om hårdare åtstramningar på elförbrukningen.
Vi ber er att skära ner så mycket som möjligt
på förbrukningen för värme och annat i hemmen.
I industrin begränsar vi tillgången på elektricitet
i nästan alla fabriker, affärer och kontor
till tre dagar i veckan.
Vad gäller komfort
får vi en kargare jul än vi har haft sen kriget.
I den typ av land som vi lever i
kan vi inte ha "vi" och "de".
Det finns bara "oss".
Alla tillsammans.
Om regeringen besegras, så är landet besegrat.
Major och mrs Shand, Ers Majestät,
och mr och mrs Parker Bowles.
-Tack för att ni kom, major Shand. -Ers Majestät.
-Mrs Shand. -Ers Majestät.
-Derek. -Ers Majestät.
-Ann. -Ers Majestät.
Slå er ner.
Ni undrar nog varför jag bjöd hit er.
Det är ett känsligt ärende.
Något av en härva som rör din son, Derek,
er dotter, mrs Shand,
och min dotterson, prinsen av Wales.
Windsor.
Ni ska till kaptenens kontor.
Sir.
Windsor, kliv på.
Vi har fått tentamensresultaten.
Man har slagit fast att ni har de nödvändiga kriterierna
för tjänsten som vakthavande officer.
Er första kommendering.
Gratulerar.
Får jag veta var?
Inte nu igen!
Jenkins, hämta några ljus.
Ja, sir.
Ers Höghet.
-Martin. -Sir.
Har drottningen tid att träffa mig?
Det är olägligt. Hon skrivet ett tal.
Hälsa att jag har kört från Dartmouth
och att det är viktigt.
Givetvis.
Ursäkta, sir.
Hennes Majestät tar emot nu.
-Ursäkta att jag stör. -Tänk att du har permission.
-Det har jag inte. -Vad gör du då här?
Jag vill ställa en fråga.
Jag har fått en kommendering. Åtta månader i Västindien.
Det är inte en fråga.
Jag är inte nöjd.
Det är inte heller en fråga.
Här kommer frågan:
-Har du arrangerat det? -Varför skulle jag det?
För att skilja oss åt.
-Vilka då? -Camilla Shand och mig.
-Du hade ju fått en rekommendering. -En kommendering.
Jag är inte berättigad till kommendering, inte kvalificerad.
Folk gör undantag för kungahuset.
Inte flottan.
De sätter en ära i att inte göra undantag, så jag undrar
om du eller någon annan i familjen ligger bakom det.
-Varför skulle vi göra så? -Ingen aning.
För att hon inte är "orörd"
eller av rätt börd, eller för att hon vet vad hon vill.
Eller för att det roar er
att ta två människor som trivs ihop och skilja dem åt.
Sån grymhet försiggår i den här familjen.
Jag tolererar det inte!
Jag kan inte hunsas som farbror David eller moster Margot.
Jag tolererar det inte!
Martin.
Drottning Elizabeth och Lord Mountbatten.
Jag vill träffa dem snarast, tillsammans.
Allt gick bra.
Alla fick vad de ville ha och behövde.
-Tills pojken började prata om kärlek. -Men tänk om det är kärlek.
Borde det inte få utvecklas? Jag fick gifta mig med mitt val.
Det var annorlunda.
Hans ställning, ja. Känslorna var desamma.
Tiderna var annorlunda. Liksom hans förflutna.
-Philip var en prins. -Spelar det någon roll nu?
Ja.
Systemet är för skört, för värdefullt för att släppa in oförutsägbara element,
-farliga element. -Camilla är inte farlig.
Hon är den första kvinnan som ger Charles självförtroende,
tröst och självtillit.
Något som han kommer att behöva.
Jag förstår att ni försöker skydda kungahuset,
men med tanke på familjens historia kan vi inte sära på människor
som älskar varandra. Den läxan har vi lärt oss.
Tro mig.
Det är långt ifrån kärlek.
Dickie.
Det är något du behöver veta.
Vad gäller det här?
Kom in, älskling.
Vi vill ställa några frågor.
När du svarar är det viktigt
att du förblir klartänkt, behärskad, rationell och lugn.
Jämfört med vad?
Mitt vanliga labila beteende?
Vi behöver prata om din bror.
Vilken? Jag har tre.
Charles.
Låt höra.
Vi vill veta hur passande parti Camilla Shand är för honom.
Parti?
Vi tror att han ämnar fria till henne.
Visst.
Men de kommer att bli tre i äktenskapet.
Vem är den tredje?
Andrew Parker Bowles.
Camillas första kärlek och mannen hon dyrkar.
Dyrkar hon inte Charles?
Hon tycker om Charles, men är besatt av Andrew.
Vad pinsamt.
Hur vet du det?
För att jag själv var inblandad.
Hur sa?
-När då? -Förr. Det är oviktigt.
Det var mycket enkelt.
Han fick som han ville och Camilla blev svartsjuk.
Och jag fick det jag ville, vilket var lite skoj.
-Skoj? -Ja, förlåt, men det var det.
Är inkvisitionen klar? Får jag gå?
Tack, älskling.
Jag hoppas att jag inte var för känslosam.
Jag vill prata med mamma i enrum.
Jaha.
Då ska vi gå.
Endast drottningar.
Jag vet inte var jag ska börja.
Stackars Charles.
-Dumma, naiva Charles. -Ja.
-Och Anne? -Ja.
Vem hade trott det?
-Vad gör vi nu? -Vi har pratat med familjerna.
Ett bröllopsdatum är bestämt.
Bra.
Nu behöver bara någon informera dem.
-Berättar du för Charles? -Det åstadkommer ingenting.
Jo, en hel del. Det rensar luften.
Eftersom du godkänner beslutet,
som hans mor och drottning, är det det enda rätta.
Det skulle bara skapa agg och ovilja.
Jag godkänner beslutet, men det här var inte min idé.
Dickie kan göra det.
Det är hans röra.
Under gårdagens långdragna strömavbrott
var det omöjligt för många familjer
att laga mat eller värma och lysa upp sina hem.
Campingkök och gamla fotogenlampor
har plockats fram och dammats av.
Det är nästan omöjligt att få tag på ljus, spisar och kaminer.
Alla järnaffärer har samma lappar.
Det görs ständigt nya beställningar.
TYVÄRR! INGA LJUS
Miljontals kan inte jobba, utan ger sig ut på gatorna
och spänningen stiger.
Folk oroar sig för stabiliteten i landet
och upprätthållandet av lagar.
Jag vet inte var jag ska börja.
Vad jag ska säga.
-Är det sant? Älskar du Andrew? -Det är komplicerat.
Inte alls.
Ja eller nej. Älskar du honom?
Ja.
På sätt och vis.
Jag är en idiot.
Men ju mer jag umgicks med dig
och lärde känna dig, desto mer ändrades mina känslor.
Bilen väntar, sir.
-Inte tillräckligt. -Det är inte sant.
Vad folk än säger,
så är mina känslor för dig äkta.
Varför låter vi dem då göra så här?
Tydligen är det bäst för alla.
I det långa loppet.
Enstaka strömavbrott vore förståeligt,
men när det stör vardagen i hela landet
och hotar liv, lag och ordning,
så börjar jag undra om vi har valt rätt åtgärder.
Det är inte regeringens fel.
Facket har haft goda möjligheter,
men förkastar alla erbjudanden.
Vårt senaste paket värt 48 miljoner pund,
möttes med förakt.
Men det förklarar inte strömavbrotten.
Jag minns att ni försäkrade
att regeringen hade lagrat nog med kol för att klara sig, men här sitter vi nu.
Strejkerna har varat längre än vi hade förutsett.
Och fackens envishet
har tagit mer våldsamma uttryck.
Det har funnits envishet på båda sidor.
Man undrar om vi inte har förstått vidden av gruvarbetarnas ilska.
Om vi har misslyckats med att förstå dem som människor.
-Är talet till bröllopsjubileet skrivet? -Ja.
Talar du översvallande om din vasall?
Jag tycker synd om Charles.
Ja.
Det gör ont.
Ett tag kan det kännas som ett svek.
Sen tar han sitt förnuft till fånga och glömmer det.
Jag hoppas det.
Jag måste medge, Lord Mayor,
att de första 25 åren som gifta har smugit sig på oss.
Jag är inte mycket för att filosofera,
men då och då får man möjlighet
att fundera på vad som har bidragit till att något har lyckats.
När det gäller vårt äktenskap är det familjen.
Den klippa som alla bestående äktenskap måste vara grundade på.
Ett nätverk av bröder, systrar,
mödrar och fäder,
kusiner och släktingar.
Ett filigran av tusentals små trådar...
...som vävs samman av blod, släktskap och tillit.
Bara där, i smältdegeln av familjerelationer,
kan en lyckad förening av två människor smidas.
Trohet, lojalitet, lydnad och tillgivenhet.
Det är kristna värderingar som stärker ett äktenskap
och binder samman familjen.
Att uppnå det flyktiga tillståndet att vara en lycklig familj,
är en outtröttlig kamp, en strid,
men det är en strid värd att utkämpa,
för det finns ingenting bättre i livet.
Rätt sorts partnerskap,
med rätt sorts partner,
är grunden som en lyckad familj måste vila på.
Äktenskapet ifrågasätts av somliga i den moderna världen.
Men om jag blir tillfrågad
kan jag svara rakt och otvetydigt:
"Jag är för det."
Tack.
Undertexter: Maria Grimstad