A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Hogy vagy?
Jól vagyok.
Nem úgy tűnik.
Háromnegyed 12 van.
- A gyerekek? - A dadussal.
Nem tetszenék nekik dél előtt.
Mi történt itt?
Eszmecsere.
Jaj, Margit!
Nem tudom, miről.
Annyi eszmecserét tartunk manapság.
Azt hittem, továbbléptetek.
Ó, nagyon is.
Ő továbblépett.
A következőre.
Nem tehet róla.
A kis priapusi fotósom.
VIKTÓRIA KIRÁLYNŐ UNOKÁJÁT VÉLIK HASFELMETSZŐ JACKNEK
NAGYVILÁGI HÖLGY CSAVARTA EL A KIRÁLY FEJÉT
- Sosem meséltél a tapétáról. - Bűnügyi nyilvántartó.
Hát nem jópofa?
Emlékeztetni akartam vele Margit hercegnőt, hogy
a családjában annyi szégyenfolt van, mint bárkiében.
A Windsor-ház? Az Irtózat Házára jobban hasonlít.
Remélem, értette a viccet.
Jaj, nem!
Azt mondta, míg le nem szedem, nem jön ide.
Nem mintha kifogásra lett volna szüksége.
Mindig utált itt lenni.
Úgy vélte, csúnya, torz és átlagos, akárcsak én.
A házasságunk kudarcát
nem is jellemezhetné jobban a két ház, a két lakás,
amelyben jól érezzük magunkat.
Az övé
egy kártevőkkel fertőzött kelepce, melyet talpnyalóktól kapott.
És ez... az enyém.
Ti ketten.
Tudom.
Szegény, jól belekeveredtél.
Azt tanácsolom, menekülj, amíg lehet.
Sosem tudom megadni, amit akarsz.
Sosem fog elválni.
Talán igen, ha beleszeret valakibe.
Gondolod, ez megtörténhet?
Veled megtörtént.
Nem igaz?
Igazad van.
Igen.
A hatalmi egyensúlyt kézben tartó kisebb pártok képviselőivel
sem a Munkáspárt, sem a toryk
nem tudnak 318 képviselőt felmutatni.
Biztos, hogy ő volt az.
- A "Dolog"? - Van neve.
Igen és mondtad is,
de sosem emlékszem, ezért lett "Dolog".
Lucy Lindsay-Hogg.
A Dolog.
És a kocsi, amibe beszállt, olyan, mint Tonyé.
Gondolom, Sussexben vannak.
Ronda kis ház.
Szörnyű fészer.
Azt hiszi, lenyelem a megaláztatást, mi?
Nos, nagyon téved.
Lehetek őszinte, asszonyom? Mint barát?
Több pár is eszembe jut, akinél megfigyelhető,
hogy miután a házasságukkal nem kellőképpen elégedettek,
külön költözve
boldogabbnak tűnnek.
Tony és én soha nem válunk szét.
És nemcsak azért, mert a válás a hitemmel összeegyeztethetetlen,
hanem azért, mert így szeretjük.
A háború a mi szerelmünk.
A halálig tartó brutális harc a násztáncunk,
és mindkettőnk nevében mondom, hogy nem akarnánk másképp.
Az elégedettség unalmas,
és Tony és én nem vagyunk azok.
Szinte biztosan elmondható,
hogy egyik párt sem lesz többségben.
Az óra ketyeg Ted Heathnek,
hogy szövetségre lépjen a liberális Jeremy Thorpe-pal.
Ha nem sikerül, talán újra Harold Wilsoné lesz a hatalom.
Már ha egy kisebbségi kormány rendelkezik "hatalommal".
Ezt a zűrt!
Őszintén, emlékszel ennél rosszabb időkre az országban?
Vagy hogy ennyire nem bízott a nép a vezetőkben?
- A rossz időről szólva... - Az ember már ébredéskor szívja a fogát.
"Hogy lehetne rosszabb a helyzet?" "Mi lehetne rosszabb?"
Majd lejössz reggelizni, látod az újságot,
és rájössz, újra megtették.
Közeledik Margit születésnapja.
Az Egyesült Királyság
olyan, mint egy műtőasztalon haldokló beteg,
és a sebészek, nem is, a mészárosok, nem, bocs, a gyilkosok
az újraválasztásukat akarják.
Ahelyett, hogy börtönbe zárnák őket, az emberek
sorban állnak, hogy támogassák őket.
Tegnap este későn hívott.
Valami fontosat akar megbeszélni.
- Ki? - Margit.
- Kifogyott a tonikból? - Nem.
- Az egyik kifutófiú felcsinálta? - Fülöp!
Nem lepne meg.
Tonyval lehet valami.
Készen állsz?
Mr. Heath elmondta,
hogy nem tudott koalícióra lépni az Ulster Unionistákkal vagy liberálisokkal,
így nem maradt más, csak a lemondása,
amelynek, be kell valljam, alkotmányellenesen örültem.
- Hurrá! - Magadban, remélem.
Inkább a személye, mint a politikája ellen van kifogásom.
És most Mr. Wilson, aki igen fáradt és nincs is jól,
újra egy kisebbségi kormány miniszterelnöke,
és csak abban bízhatunk,
hogy életben marad a következő őszi választásokig.
Azért vagytok itt,
a családom,
hogy a szülinapomat ünnepeljük.
- Isten éltessen. - Boldog szülinapot, Margit!
A drága férjem nincs mellettem e boldog eseményen,
mert nemcsak a négy fal között csal meg,
hanem nyíltan, az utcán.
És nem hiszem, hogy ezt tűrnünk kell.
- Nekünk? - Igen, mama.
Ha Tony megsért,
közvetve az egész családomat is megsérti.
- Nem tudom követni ezt a logikát. - Mit szeretnél?
Világosan jelezzétek a világnak, ki mellett álltok.
- És szabjatok ki szankciókat. - Micsoda?
Miféle szankciókat?
Nincs több meghívás a királyi eseményekre. Nincs több királyi fotó.
Nincs hozzáférés a korona vagyonához.
Ott üssük, ahol fáj.
Büntessük meg! Vegyük vérét!
Most hol van?
Ma reggel elhagyta az országot az egyik filmje miatt.
- Ghána, ugye? Vagy Guinea? - Gabon.
A "Dologgal".
- A mivel? - Majd elmondom.
- Kedveltem az utolsó filmjét. - A törpéset?
- Elmondom, mi tetszett. - Hogy rövid.
Volt benne együttérzés, kedvesség.
Azt hiszem, ezt szeretem Tonyban.
És az eszét.
Meg hogy elég nagylelkű ahhoz,
hogy az anyósával flörtöljön.
Hányni fogok.
- Törődő. - Jól van, mami.
Jószívű.
Nem, mintha feltűnt volna.
És a jótékonykodása,
ahogy Aberfanban is viselkedett...
Elég!
Miért teszed ezt, anya?
Miért teszitek mind ezt?
Miért mindig őt véded?
Ez az én szülinapom.
És amikor azt mondom, a férjem elment az országból,
és megcsal egy másik nővel,
ahelyett, hogy támogatnátok
és elítélnétek őt,
az egekig magasztaljátok.
A saját családom.
A saját húsom és vérem. A szülinapomon.
Talán csak marhára elegünk van belőled, és együttérzünk vele.
- Fülöp! - Úgy értem...
Nincs igazam?
Fel a kezekkel, aki nem ért egyet.
Anna.
Együnk, mielőtt kihűl, rendben?
Egy perc és jól lesz.
Utálom őket.
Mindannyiukat gyűlölöm.
Miért nem jön ide, asszonyom? Jöjjön Glenbe!
Meghívtunk néhány embert a hétvégére.
Jöjjön! Talán még élvezné is.
ÚGY NÉZEL KI, MINT EGY OLCSÓ PANTOMIMSZÍNÉSZNŐ
- Nincs rá időm. - Szakíts rá időt! A nődre van.
- Mint egy taknyos. - Szar alak vagy.
- Ne, gyere ide! - Kopj le!
Köszönjük, emberek! Bemehetnek.
És Hugo?
Gondoltuk, piros szalaggal körbetekerjük önnek.
Nem.
Hogy indulhatna be rám? Túlságosan be van indulva magára.
Vagy Clive?
Clive? Házas.
- Ön is, asszonyom. - Igen, tudom.
A felesége zöld utat adott neki.
Azt mondják...
igazi virtuóz.
Vele mi a helyzet? Aki fel van öltözve.
Ő Roddy.
Ismeri a testvérét, Dai-t!
Vagy az apját, Harry Llewellynt, az olimpiai díjugratót.
Roddy.
Rufus.
Helló!
Királyi felség, örvendek.
Ön izzad.
Így van, asszonyom.
- Akkor ugorjon a medencébe. - Nincs nálam semmi.
- Ezt az ostobaságot! - Nem az.
De igen, most mondtam.
Nem lehetek ostoba. Nincsen úszónadrágom.
Ez nem csak ostobaság, hanem abszurdum.
Hol a legközelebbi város?
Tényleg nem volt erre szükség.
Épp ellenkezőleg. Fontos volt.
Úgy értem, mindenki jön.
Nem jönnek velünk. Nem engedném.
Megebédelnek, amíg vásárolunk.
Azon kívül, hogy szomorúan elégtelen ruhatára van,
mivel foglalkozik?
Tudományos munkatárs vagyok a Címerhivatalnál,
genealógiai kutatásokat végzünk, és a heraldikát tanulmányozzuk.
Van egy mobil diszkócégem is, a "Vibrations."
És én takarítom a Fulham Road-i galériát éjjelente.
Mindezt a valódi szenvedélyemért.
Eljutunk a válasz végére? Már bánom, hogy kérdeztem.
Milyen szép a keze!
Valóban?
Milyen édes, hogy nem tudja.
Olyan szép, ha egy férfi nem ismeri a legjobb vonásait.
Szomorú, mikor egy hölgy elrejti az övét.
Mármint ezt?
Nem.
Akkor mit?
A mosolyát.
Az már nem megy.
- Hol vagyunk? - Peebles, asszonyom.
Hol?
Ez a hotel. A bárban várjuk.
Az áruház ott van jobbra.
Eltéveszthetetlen.
- Megtenné... - Oké.
Istenem!
- Belebotlottunk egy beltenyészeti... - Elnézést.
kísérletbe.
Királyi felség.
Férfi úszónadrágot, kérem.
- Mi a mérete? - S-es.
Őszintén remélem, hogy nem. Úgy érti, vékony.
Végül elmondta, mi élete szenvedélye?
Nem.
- Akkor mi az? - A kertészet, asszonyom.
Ezt kérem.
Nem, ezt. Én fizetek, én választok.
Próbálja fel!
Tudja, van egy elhanyagolt kertem.
Tényleg? Gondolom, seregnyi kertésze is van.
Ne higgyen el mindent, amit hall.
A kertem elég elhanyagolt.
- Főleg Mustique-ben. - Hol?
Kicsi magánsziget a Karib-tengeren.
Jól hangzik.
A férjem utálja.
De mivel én meg őt utálom, mindegy, mit gondol.
A Karib-térségben honos az egyik kedvenc fám.
A gyapotfa.
A kertészek legnagyobb feladata megítélni a megfelelő metszést.
Valóban?
Nagyon ügyes ujjak kellenek.
És az ujjai olyan ügyesek, mint amilyen szépek?
Igen.
Tökéletes.
- Szóló vagy duett? - Duett!
Csak egy lány vagyok, csodálatos lány
A legédesebb a városban
Mérföldeket kutathatsz
De olyat mint én, nem találsz
A mosolyod csodás
Nézésed igéző
És amikor a fiúk a közelembe jönnek
Rám néznek és azt mondják
Vörös szexi mama, te vagy az, Akire szükségünk van
Vörös szexi mama, vadító
Igen, valóban
Szerintük a Broadwayn a helyem Csinibaba
Van szemem
Mint az öreg Svengálinak
Bevallom, te vagy a legbájosabb a városban
És ha nem tévedek Minden fiú téged követ
A zenetanár eldobja tőlem a hegedűt
S hiába kopasz Választéka középre kerül
Vörös szexi mama, vörös szexi mama
Le kell hűtenem magam
Vörös szexi mama, vörös szexi mama
Rád van szükségünk
Vörös szexi mama, vadító
Igen, valóban!
- Észrevetted, mikor lefeküdt? - Persze. Mint mindenki.
Roddy a lépcső tetején nem jobbra...
hanem balra fordult.
Mit tettünk?
- Ez kísérteni fog minket. - Miért?
Úgy tűnik, arra bátorítottuk a királynő húgát, hogy megcsalja a férjét.
Nem csalja megTonyt. Tonyval van.
Nem látod? Vékony, walesi, vöröses haj?
A két férfi gyakorlatilag azonos. Roddy egy az egyben Tony.
Csak fiatalabb.
Erre nem gondoltam.
Lord Snowdon!
- Felség. - Drága Tony!
Jó, hogy eljöttél. Tudom, milyen elfoglalt vagy.
Mielőtt belevágunk...
nézze, mit találtam a stúdióban a minap!
- Milyen fiatalok voltunk. - Milyen szép volt!
- Ó, ugyan! - Mint Vivien Leigh.
- Mindig is imádtam ezt a képet. - Igen.
Egek! Fülöp.
Végre nem gondterhelt. Csodás.
Öné, asszonyom.
- Enyém? - Tiszteletem jeléül.
Most pedig térjünk a lényegre.
Voilà.
Egy bögre.
És...
egy kanna.
És...
egy emléktányér.
És egy konyharuha "1952-1977" felirattal.
Úgy gondoltam, kedves lenne,
ha valaki a családból tervezné meg az emléktárgyak egy részét.
- Tony, te okos vagy. - Örömmel segítek a családomnak.
Valóban?
Beszéljünk erről egy percet!
- Megtarthatom ezeket is? - Természetesen.
Nem akarok...
kutakodni senki
házasságában.
Tapasztalatom szerint mindenki megtalálja a boldogsága vagy
józansága útját.
A legjobb megoldásnak azt vélem, hogy szemet hunyunk.
Végül minden megoldódik.
De mostanság Margit annyira boldogtalan
és elveszett,
és annyira szeret téged.
Nem volnék felelős nővér vagy családfő,
ha nem mondanám el,
milyen boldoggá tenne mindnyájunkat, de különösen Margitot,
ha rendeznétek a dolgaitokat,
ha csak a gyerekekért is.
Egyetértek,
és komolyan fontolgattam a dolgot.
- Igazán? - Igen.
De aztán... Hallottam a legújabb fejleményekről.
Kivel találkozott.
Mit csinál.
Hogyan...
viselkedik.
Miféle fejlemények?
Itt vannak.
- Üdvözöljük, felség! - Colin.
- Ne csókoljon meg. - Igaz.
Meg vagyok izzadva.
- Jó napot! - Igen, elviselhetetlen.
Miről beszél? Bámulatos az idő.
- Igaza van. Mennyei. - A repülőn volt meleg.
Helló!
- Ez nekünk van? - Igen.
Menjünk a házba, ez nem érdekel.
Jól van, menjetek!
- Helló, Anna. - Helló!
Hol a fiú? Gyerünk, mozogj! Gyerünk!
- Sajnálom, drágám. - Ne hívj így nyilvánosan!
Te se "fiúzz" engem.
- De az vagy. Egy kisfiú... - Vigyázz!
...akit mindenre meg kell tanítani.
Asszonyom.
Itt is van. Les Jolies Eaux.
Pompás.
- Nászajándékul kaptam. - A szobájukba, kérem!
Ironikus, hogy az egyetlen ember, aki nem jött ide...
a férjem.
Italt, asszonyom?
- Igen. - Remek ötlet. Mehetünk?
Helló!
Okosan.
Helló! Helló!
Nézd, nem is fogom!
Gyere vissza értem!
...énekszót hallok ,és nincs ott senki
- Valami illatozik, bár a fák csupaszok - Gyönyörű.
Egész nap a levegőben jártam
- Jól hangzik. - Vajon miért
- Csatlakozzatok!
Nem énekelek.
Hangot!
Hangot. Imádom ezt a dalt.
- Hangosabbra? - Csutkára.
Rendben van.
Gyertek táncolni!
Gyere, Colin!
Colin, te fenevad!
Csodás.
Van még egy szék?
Nagyon köszönöm.
A boldogság szeszélyes teremtmény.
Valakinek állandó társa, mások elől teljesen elrejtőzik.
Számomra illékony teremtés volt.
De itt van végre, itt ül közöttünk,
és azt mondom, üdvözöllek.
Nem említem, milyen későn érkezett.
Ki?
A boldogság, drágám.
Mindegy.
- Igen, uram. Semmi gond. - Értem.
Krémet?
- Nem égek le, ugye? - Még nem.
Jobb félni.
Hogy lehet ilyen ostoba?
Ki?
SUSI ÉS TEKERGŐ
Felség.
Benne van minden...
"A cafka és a potyázó." "Susi és Tekergő."
Nem csak Margit hibája. Messzire utazott, hogy maga legyen.
Tizenkét óra repülés
nem jogosítja fel, hogy szajhaként viselkedjen.
- Hozd vissza azonnal! - Nem lesz könnyű.
Nem szereti, ha parancsolok.
Jól van. Akkor majd én. Intézkedjen, Martin!
Még itt van?
Még nem ismerjük a tényeket.
Mi ez, ha nem tény? Ez tény.
Ez tény, ez tény és ez is tény.
- Láttad az újságokat? - Igen.
Mi a baj? Azt hittem, örülni fogsz.
Miért örülnék?
Mert itt van, amire vártunk.
Margit mást szeret.
Jogos indok a különválásra,
és még a neved is megvéded.
A hírneved.
- A jövőnket. - És?
Azt várod, hogy örömömben ugráljak?
Ő a feleségem.
A gyermekeim anyja.
Volt még más is?
- Nem számítottam itt rád. - Hol számítanál rám?
Ez az otthonom.
Volt az otthonod.
Még mindig az.
Mit keres ez itt?
Jó napot, uram.
Megkérdezném, hogy volt mersze idejönni, ha volna mersze.
De elnézve magát látom, hogy nincs.
Csak féleszű. Gyerünk, kifelé!
Ne merészelj így beszélni vele!
Úgy beszélek vele, ahogy akarok...
- a házamban. - Az enyém.
- A házunkban, édes. - Nem. Már nem a miénk.
Menj el!
Nem.
- Nem ezt akarod. - Arra vágyom, hogy elmenj.
Azt akarom.
Mint egy beteg, aki szabadulni akar a ráktól.
Jól gondold meg, mit mondasz.
- Mindennek van határa. - Ennek már nincs.
Ez egy gyerek. Fogalma sincs, hogyan tegyen boldoggá.
Te boldoggá tettél?
Ennél nyomorultabb már nem lehetek.
Akkor voltál az, mikor találkoztunk.
A szerelmes leveleid, amiket elszórsz.
"Hogy utállak? Lássuk, hányféleképpen!"
"Úgy nézel ki, mint egy zsidó körmös."
"...mint egy máltai gazdasszony."
Tényleg ezzel jön nekem egy sánta nyomorék?
- Ó, igen. - Polio fiú. Ugri-bugri.
Az anyja is átnéz rajta, mert nem volt elég erős,
nem született elég jónak.
Szégyen.
Nem elég erős.
Ha az "átnézésnél" tartunk, most nem erről van szó?
Mellőzött Margit, szerep, cél, valódi barátok nélkül,
akitől végül azt kell kérdezni...
mire jó egy hercegnő?
- Ha utánamész, elválok. - Nem mernél.
Ha utánamész, térdre kényszerítelek.
Roddy!
Roddy?
Roddy!
A kor.
Nem ritka dolog.
Nem, asszonyom, nem csak a kor. Nem.
Diagnosztizálták, neve is van.
Alzheimer-kór.
Először két éve észleltem a tüneteket.
Jegyzet nélkül szoktam beszédet mondani. Fotografikus memóriám van.
Aztán egy nap elfelejtettem a beszédem.
A következő hónapokban
gyakrabban jelentkezett a feledékenység,
Nyugtalanság.
Tévképzetek.
Paranoia.
Nem aggódnék túlzottan.
Számos elődje komolyabb dolgokkal küzdött,
de kormányoztak tovább, és a nép nem neszelte meg.
Nem, asszonyom, ez mentális probléma.
Az orvosokra bízom magam.
Miniszterelnök úr, sajnálom.
Szörnyű sokk lesz.
Lehet, de...
nincs az a sokk, ami 48 óránál tovább tart.
Túlzottan várják az újabbat.
Hiányozni fognak a találkozóink.
Nem félek bevallani, alkotmányellenesen örültem
Mr. Heath legyőzésének.
Mindig éreztem, hogy szívében baloldali.
Nincs köze a politikához, csak ön jobb társ.
Az első alkalommal ezt nem mondtam volna.
Nem. Azt hitte, keménykedni fogok.
És nézze, milyen érzelgős, vén royalista lett belőlem.
Felség.
Miniszterelnök úr!
Ha megtenné, hogy meghívja a királynőt
a Downing Streetre vacsorára,
megtiszteltetésnek venné.
De ezzel eddig csak Churchillt tisztelte meg.
Edinburgh hercege és én nagyon örülnénk.
Miképp Mrs. Wilson és én is.
Martin?
A hercegnő kritikus mennyiségű Nitrazepámot
vett be, asszonyom.
Nitrazepámot?
Nyugtatót.
Szorongás és álmatlanság rövid távú kezelésére adják.
Az üres csomagok száma alapján.
Inkább figyelemfelhívás,
mint valódi öngyilkossági kísérlet?
Inkább segélykiáltás, mint kegyelemdöfés?
Szia!
Most le fogsz szidni?
Nem volt szándékomban, bár lehet, hogy le kéne.
Miért?
Mert egy ideig kétesélyes volt.
Hallottam.
Komolyan gondoltad?
Nem tudom.
Lehetséges.
Hogy érzed magad?
Fáradtan.
Kicsit fáj.
Voltak csövek.
Kicsit bolondnak.
Hol van Roddy?
Elment.
- Hova? - Elszelelt. Marokkó felé.
És Tony?
Újra a "Dologgal".
Fogadok, a leendő Snowdon úrnővel.
Nem vagyok túl jó ebben.
Miben?
A férfiakban.
Úgy tűnik, megőrjítem őket.
Tony és én különválunk.
Igen, szerintem ez bölcs dolog.
Attól félek, válás lesz a vége.
Igen.
Az első királyi válás VIII. Henrik és Klevei Anna óta.
Van egy jó hírem ezen a téren.
Mi az?
Ha jól időzítjük,
a különválásotok bejelentése
elsikkad a miniszterelnök lemondása miatt.
Azt hittem, most választották újra. Vagy lemaradtam valamiről?
Betegség miatt. Alzheimer-kór.
Sajnálom.
Hányadik is lesz?
Miniszterelnök?
Aki a helyébe lép, a hetedik.
A többiek hullanak, mint a legyek,
de ő folytatja.
Ha tudni akarod, sok mindenben jó vagy.
Mondj egy értelmeset!
Testvérnek.
- Nem kell felvidítanod. - Nem azért.
Mindenki közül
te vagy nekem a legfontosabb.
És ha ezzel
azt akartad, képzeljem el,
milyen lenne az élet nélküled,
sikerült.
Elviselhetetlen lenne.
Akkor folytatnunk kell.
- Jó reggelt! - Jó reggelt, felség.
Jó reggelt, felség.
Mikor a BBC-be megyek
reggel öt órakor,
legtöbbször a kenyeres furgont
vagy egy takarítót látok,
de ma reggel, a sötét égbolt ellenére, volt mozgás.
Egy sor ló vágtatott végig az utakon,
az emberek piros, fehér és kék ruhát viseltek,
míg a Trafalgar tér felé haladtak.
Mi van azokkal, akik egész éjjel
fent vannak, hogy jól lássák a menetet?
Andy Price velük van a Buckingham-palotánál.
A Buckingham-palota előtt állok,
a királynőt most ébreszthette a teafőző.
Helló!
Gondolom, ott fekszik és gondolkodik a jubileumi napon.
Ez a nap ugyanolyan nehéz, mint a koronázás 25 éve,
szertartás szempontjából biztos.
De akkoriban fiatal volt.
Ma azon tűnődik, hogy a cipő, amit viselni fog,
kényelmes lesz-e.
Az idő, úgy néz ki,
nem romlik el.
Mi a véleményed a jubileumról?
Meg kell tenned.
Nem hiszed, hogy visszaüt?
Mióta a trónon vagyok,
mit értem el?
Nyugodt,
stabil és...
Haszontalan voltam.
Ez az ország remek volt, mikor trónra kerültem, de most...
A Winston által emlegetett második Erzsébet-kornak befellegzett.
Uralkodásom alatt minden szétesett.
Csak akkor esik szét, ha azt mondjuk.
Ez a monarchia lényege.
Elrejtjük a gondokat.
És ha az, amit teszünk, elég hangos, nagyszabású és magabiztos,
senki sem veszi észre, hogy körülöttünk minden szétesett.
Ez a lényegünk.
Nem is a miénk.
A tiéd.
Arcizmod sem rándulhat.
Ha a repedésnek csak a jelét mutatod,
nem repedésnek, hanem szakadéknak látják,
amibe mind beleesünk.
Szóval tartanod kell magad.
Muszáj egyedül?
Csak egy királynő van.
És most az udvari költő, Sir John Betjeman.
Isten óvja a királynőt!
A kiábrándultság napjaiban, a mélységes mélyben,
Isten királynőt adott nékünk, hogy inspiráljon minket.
Ifjon kapta meg, mit szeretett atyja hagyott örökül.
S a szelíd, kedves szépségnek mind gyermekei lettünk.
Negyedszázad telt el, ám trónja oly szilárd,
hogy bármely esemény fényét emeli, ha ő mond rá áldást.
Uralkodónkért s egyesült, szabad népéért
harangszóval ünnepeljük e jubileumi eseményt!
A feliratot fordította: Keil Dóra