EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hur mår du?
Jag mår bra.
Det ser inte så ut.
Klockan är kvart i tolv.
-Var är barnen? -Med barnflickan.
De skulle inte gilla mig före lunch.
Vad har hänt här?
Ett meningsutbyte.
Åh, Margaret.
Jag har glömt om vad.
Det är så många meningsutbyten nu för tiden.
Jag trodde det var över.
Ja, minsann. Han har gått vidare.
Till nästa.
Han kan inte låta bli.
Min priapiske fotograf.
DROTTNING VIKTORIAS SONSON UTPEKAD SOM JACK UPPSKÄRAREN
SOCIETETSVÄRDINNAN SOM VANN KUNGENS HJÄRTA
Du har inte berättat om tapeten.
Förbrytargalleriet. Visst är det roligt?
Jag ville påminna prinsessan Margaret
att hennes familj också har lik i garderoben.
-Huset Windsor? Det är ju rena spökhuset. -Såg hon humorn i det?
Nej, inte alls.
Så länge tapeten är kvar, vägrar hon att komma hit.
Men hon behövde ingen ursäkt.
Hon vantrivs här.
Hon tycker att huset är lika fult, vanskapt och vulgärt som jag.
Vårt äktenskaps sammanbrott
gestaltas tydligt i de två hus, de två hem
där hon och jag trivs bäst.
Hennes...
Ett ginpalats fullt av ohyra som hon fått av fjäskande lismare.
Och det här...är mitt.
Åh, ni två...
Jag vet.
Och stackars dig som har blivit insyltad.
Jag råder dig att fly medan du kan.
Jag kan aldrig ge dig det du vill ha.
Hon kommer aldrig att skiljas.
Kanske om hon blir kär i någon annan.
Hur skulle det gå till?
Du blev ju det.
Eller hur?
Du har rätt.
Det blev jag.
De mindre partierna har en vågmästarroll.
Varken Labour eller Tories
verkar kunna komma upp i den magiska siffran 318.
Det var hon.
-Saken? -Hon har faktiskt ett namn.
Ja, och jag har fått höra det,
men jag minns det inte, så jag kallar henne Saken.
Lucy Lindsay-Hogg.
Saken.
Bilen hon klev in i var väldigt lik Tonys.
De är säkert i Sussex.
Det fula, lilla huset.
Hemska, lilla skjulet.
Tror han att jag finner mig i förödmjukelsen?
Där tar han fel.
Får jag tala öppet, frun? Som en vän?
Jag vet åtskilliga par
som inte var belåtna med sina äktenskap.
De väljer att bo åtskilda och verkar lyckligare.
Tony och jag släpper aldrig varandra.
Det är inte enbart för att skilsmässa går emot min tro,
utan för att det är så här vi vill ha det.
Krig är vår kärlek.
En brutal dödskamp är vår parningsdans.
Jag talar för oss båda när jag säger att vi inte vill ändra på det.
Belåtenhet är tråkigt.
Tony och jag är långt ifrån tråkiga.
Vi kan med stor säkerhet säga
att inget parti får majoritet.
Nu börjar arbetet
för Ted Heath att bilda en allians med Jeremy Thorpes Liberal Party.
Om det inte går, kanske Harold Wilson tar makten.
Om man kan kalla en minoritetsregering "makt".
Vilken soppa.
Har läget någonsin varit värre i landet?
Man har ju inget förtroende för ledarna.
-Apropå det... -Man vaknar orolig.
"Kan det bli värre? Vad mer kan gå fel?"
Sen ser man tidningarna
och inser att de har överträffat sig själva.
Margaret fyller snart år.
Just nu är Storbritannien
som en patient som dör under operationen
och kirurgerna, nej, slaktarna, nej, mördarna
som orsakat dödsfallet försöker bli omvalda.
I stället för att fängsla dem, väljer folket
att förlänga deras kontrakt.
Hon ringde sent i går.
Hon vill prata om något viktigt.
-Vem? -Margaret.
-Är hennes tonic slut? -Nej.
-På smällen med en betjänt? -Philip!
Inte helt otroligt.
Det gäller Tony.
Är du klar?
Mr Heath berättade
att det inte blev någon koalition med Ulsterpartiet eller liberalerna.
Han blev tvungen att avgå.
Då brast jag ut i ett författningsstridigt jubel.
-Hurra! -För dig själv, hoppas jag.
Det var mest honom jag hade svårt för.
Mr Wilson ser väldigt trött och sjuklig ut,
men han leder en minoritetsregering.
Vi får bara hoppas
att han överlever till höstvalet.
Jag har bjudit hit er allesamman,
min familj,
för att fira min födelsedag.
-Har den äran. -Gratulerar, Margot.
Om ni har märkt att min make inte finns vid min sida,
så är det för att han inte enbart sviker mig privat,
utan även helt öppet.
Jag tycker inte att vi ska finna oss i det.
-Vi? -Ja, "vi", mamma.
Om Tony förolämpar mig,
så förolämpar han hela familjen.
-Det vet jag inte. -Vad vill du att vi ska göra?
Skicka en tydlig signal till omvärlden vems sida ni står på.
-Och inför sanktioner. -Hur sa?
Vad för slags sanktioner?
Inga inbjudningar, fotografiska uppdrag eller tillgång till kungliga egendomar.
Se till att det svider.
Straffa honom. Såra honom.
Var är han nu?
Han lämnade landet i morse för att spela in en film.
-Var det till Ghana eller Guinea? -Gabon.
Med Saken.
-Hur sa? -Jag förklarar sen.
-Jag tyckte om hans förra film. -Den om dvärgar?
-Varför? -Den var kort.
Den andades deltagande och välvilja.
Det är det jag tycker bäst om med Tony.
Och hans humor.
Ja, och att han är generös nog
att flörta med sin svärmor.
Snart kräks jag.
-Han bryr sig. -Ja, mamma.
Han är omtänksam.
Det märker inte hans fru och barn.
Han hjälper handikappade.
Hans insats i Aberfan var fantastisk...
Nu räcker det!
Det räcker!
Varför gör du så, mamma?
Varför gör ni så, allihop?
Varför tar ni alltid hans parti?
Det här är min födelsedagsfest.
När jag berättar att min man har lämnat landet
och bedrar mig med en annan kvinna,
i stället för att stötta mig
och fördöma honom,
så höjer ni honom till skyarna.
Min familj.
Mitt eget kött och blod. Min födelsedag.
Vi kanske är less på dig och känner medlidande för honom.
-Philip! -Jag menar...
Har jag fel?
Räck upp handen, om jag har fel.
Anne.
Vi ska väl äta, innan det kallnar.
Hon repar sig snart.
Jag hatar dem.
Jag hatar dem!
Ni kan väl komma hit, frun? Kom till Glen.
Vi har bjudit in några gäster över helgen.
Kom hit. Ni kanske får roligt.
DU SER UT SOM EN BILLIG DAMIMITATÖR
-Jag har inte tid! -Ta dig tid! Du tar dig tid för henne!
-Du är så bortskämd! -Du är en skit!
-Kom hit! -Dra åt helvete!
Tack.
Tack. Gå in, allihop.
Hugo, då?
Vi tänkte knyta en rosett om honom åt er.
Nej.
Hur skulle han kunna bli hänförd av mig? Han är ju så hänförd av sig själv.
Eller Clive?
Clive? Han är gift.
-Det är ni också, frun. -Ja, jag vet det.
Hans fru låter honom roa sig.
Det sägs...
...att han är en riktig virtuos.
Han, då? Den med alla kläderna.
Det är Roddy.
Ni känner nog hans bror Dai.
Eller hans far Harry Llewellyn som tävlade i OS i hoppning.
Roddy! Roddy.
Rufus.
Hej.
Ers Höghet, hur står det till?
Ni svettas.
Ja, det gör jag.
-Varför hoppar ni inte i poolen? -Jag tog inte med badbyxor.
-Det var dumt. -Nej.
Jo, jag sa ju just det.
Det kan inte vara dumt. Jag äger inga.
Inte bara dumt, utan befängt.
Var ligger närmaste stad?
Det här var inte nödvändigt.
Tvärtom, det var livsviktigt.
Jag menar att alla andra följde med.
De följer inte med. Det tillät jag inte.
Nej, de ska äta lunch medan vi shoppar.
Förutom att äga alldeles för få kläder,
vad sysslar ni med?
Jag är forskningsassistent vid College of Arms.
Jag ägnar mig åt släktforskning och lär mig om heraldik.
Jag äger även ett mobilt diskoföretag.
Och jag städar på ett galleri på Fulham Road.
Det är bara för att bekosta min passion.
Har ni svarat klart snart? Jag börjar ångra att jag frågade.
Vilka fina händer ni har.
Har jag?
Trevligt att ni inte vet det.
Det är trevligt när män inte är medvetna om sina bästa drag.
Och sorgligt när en kvinna döljer sina.
Menade ni de här?
Nej.
Vad menar ni, då?
Ert leende.
Jag har glömt hur man gör.
-Var är vi? -Peebles, frun.
Var?
Här är hotellet. Vi väntar på er i baren.
Varuhuset ligger där borta.
Ni kan inte missa det.
Kan ni...?
Herregud!
-Vi har hamnat i ett experiment om... -Ursäkta.
...inavel.
Ers Höghet.
Badbyxor, tack.
-Vad har ni för storlek? -Liten.
Det hoppas jag verkligen inte. - Han menar slank.
Berättade ni någonsin om er passion i livet?
Nej.
-Vad är det? -Trädgårdsarbete, frun.
De här, tack.
Nej, de här. Jag betalar, så jag väljer.
Prova dem.
Min trädgård behöver pysslas om.
Ni måste ha en här av trädgårdsmästare.
Tro inte allt ni hör.
Min trädgård är rätt försummad.
-Särskilt den på Mustique. -Var?
Det är en liten, privat ö i Västindien.
Så underbart.
Min make hatar den.
Men eftersom jag hatar min man, är hans åsikt oviktig.
I Västindien växer ett av mina favoritträd.
Kapok.
Det svåra är att ansa dem lagom mycket.
Jaså, minsann?
Man måste vara väldigt fingerfärdig.
Är era händer både fingerfärdiga och vackra?
Ja.
Perfekt.
-Solo eller duett? -Duett!
Jag är en tös, en underbar tös
Jag är sötast här i stan
Du kan leta hela dan
Ingenstans finns nån likadan
Du har ett skratt, ett underbart skratt
Och du vinkar speciellt
Och när pojkar fram sig vågar
Med en blick de säger snällt
Läckra pudding, läckra pudding Dig måste vi ha
Läckra pudding, min älskling
Säg blott ja
De tror att jag på scen kan uppträda Och briljera
Med mina ögon två
Kan jag hypnotisera
Jag får tillstå att din nivå På charm är högst i stan
Ser man på, jag kan förstå Att du vid beundran nog är van
Violinistens fingrar gör jag klena
Jag får en skallig man att kamma bena
Läckra pudding, läckra pudding
Nu måste lågan skruvas ner
Läckra pudding, läckra pudding
Dig måste vi ha
Läckra pudding, min älskling
Säg blott ja!
-Såg du när hon gick och la sig? -Det gjorde alla.
I stället för att ta till höger...
...tog han till vänster.
Vad har vi gjort?
-Det här kan straffa sig. -Varför det?
Vi verkar ha fått drottningens syster att bedra sin man.
Hon bedrar inte Tony. Hon är ju med Tony.
Förstår du inte? Slank, walesisk, rödlätt hår.
De två männen är identiska. Roddy är en kopia av Tony.
Fast yngre.
Det hade jag inte tänkt på.
Lord Snowdon, frun.
-Ers Majestät. -Kära Tony.
Tack för att du kom. Du har ju fullt upp.
Innan vi börjar...
...se vad jag fann i studion häromdagen.
-Vad unga vi var! -Vad vacker du var.
-Sluta! -Som Vivien Leigh.
-Jag har alltid tyckt om den här bilden. -Ja.
Kors! Philip.
Han ser inte arg ut för en gångs skull.
Varsågod, frun.
-Till mig? -Med hälsning från mig.
Och nu till själva huvudnumret.
Voilà.
En mugg.
Och...
En tekanna.
Och...
...ett minnesfat.
TJUGOFEMÅRSJUBILEUM
Och en kökshandduk med årtalen 1952 till 1977.
Man tyckte att det vore trevligt
om någon på insidan utformade minnessakerna.
-Tony, vad duktig du är! -Jag ställer gärna upp för familjen.
Gör du?
Vi kan väl prata om det.
-Får jag behålla dem med? -Givetvis.
Jag vill inte...
...snoka eller mästra någon om vad som försiggår i ett äktenskap.
Människor brukar göra det som krävs för att bibehålla sin glädje
eller sitt förnuft.
Att blunda för saker brukar hjälpa.
Det brukar ordna sig till slut.
Men på sista tiden har Margaret varit så förtvivlad...
...och så vilsen.
Hon älskar dig så högt.
Jag vore ingen ansvarsfull storasyster,
om jag inte sa
hur glada det skulle göra oss alla, särskilt Margaret,
om ni blev sams igen, om så bara för barnens skull.
Jag håller med.
Jag hade allvarligt funderat på det.
-Hade du? -Ja.
Men så hörde jag om den senaste utvecklingen.
Vem hon har träffat.
Vad hon gör.
Hur hon...
...uppför sig.
Vilken utveckling?
Nu kommer de!
-Välkommen, Ers Höghet. -Colin.
Nej, inga pussar.
-Jag är varm och svettig. -Det är olidligt.
Vad menar du? Vädret är underbart.
-Ja, himmelskt. -Det var planet som var varmt.
Hej.
-Är det för oss? -Ja, frun.
Vi åker direkt. Jag orkar inte med det.
Jaha.
-Hej, Anne. -Hej.
Var är pojken? - Rappa på.
-Förlåt, älskling. -Kalla mig inte det bland folk.
-Jag vill inte bli kallad "pojke". -Det är du.
-Lugn. -Man måste lära dig allt.
Frun.
Här har vi det. Les Jolies Eaux.
Underbart.
Jag fick egendomen i bröllopspresent.
Ironiskt nog har jag aldrig bott här...
...med min man.
Drink, frun?
-Ja. -Bra idé.
Hej!
Bravo!
Hejsan, där borta!
Inga händer!
Hämta mig!
Jag hör sång fast ingen sjunger här
-Träden grönskar, fast de kala är -Vackert.
Jag går runt som i en egen sfär
-Jättefint! -Vad händer, säg?
-Sjung med.
Jag kan inte sjunga.
Höj ljudet!
Den låten är bra.
Vill ni ha det högre?
Kom igen, dansa!
Kom igen, Colin.
Colin, din galning.
Underbart.
Kan vi få en stol till?
Tusen tack.
Lyckan är en nyckfull varelse.
En konstant följeslagare för vissa, men döljer sig fullkomligt för andra.
Hon är en undanglidande varelse för mig.
Men nu sitter hon äntligen hos oss
och jag säger välkommen.
Jag tänker inte påpeka hur sen hon är.
Vem?
Lyckan.
Glöm det.
Javisst, inga problem.
Kräm?
-Jag har väl inte bränt mig? -Inte än.
Bäst att förekomma det.
Hur kunde hon vara så dum?
Vem?
LADY OCH LUFSEN
Ers Majestät.
Det är i alla...
"Slampan och Snyltaren." "Lady och Lufsen."
Det är inte enbart Margarets fel. Hon försökte dra sig undan.
Tolv timmar på ett plan
gör det inte rätt att uppföra sig som en hora.
-Kalla hem henne omedelbart. -Det blir inte lätt.
Hon lyder inte mig.
Då kan hon lyda mig. Ta hand om det, Martin.
Är ni kvar än?
Vi vet inte alla fakta än.
Vad är det, om inte fakta?
Det, det och det är fakta!
-Har du sett tidningarna? -Ja.
Jag trodde att du skulle vara glad.
Varför det?
Nu har vi fått det som vi väntade på.
Margaret är kär i någon annan.
Skäl till separation
på ett sätt som skyddar ditt goda namn.
Ditt rykte.
-Vår framtid. -Och?
Ska jag hoppa av glädje?
Hon är min fru.
Mor till mina barn.
Ville du något mer?
-Jag trodde inte att du skulle vara här. -Var annars?
Det är mitt hem.
-Det var ditt hem. -Det är fortfarande mitt hem.
Vad gör han här?
God dag, sir.
Jag skulle vilja fråga hur du vågar visa dig här,
men det syns att du helt saknar mod.
Du är bara korkad. Försvinn!
Prata inte med honom så där.
Jag pratar hur jag vill...
-...i mitt hem. -Mitt hem.
-Vårt hem, stumpan! -Nej. Det är inte vårt längre.
Var snäll och gå.
Jag vägrar.
-Du vill inte att jag går. -Jag vill det förtvivlat gärna.
Förtvivlat.
Som en patient vill bli av med sin cancer.
Tänk noga på vad du säger.
-Varje lek har sin gräns. -Det är inte en lek längre.
Han är ett barn. Han kan inte göra dig lycklig.
Gjorde du mig lycklig?
Han kan inte göra mig mer olycklig än du.
Du var olycklig när vi träffades.
De små kärleksbreven som du lämnar till mig.
"Vad jag föraktar dig."
"Du liknar en judisk manikyrist...
...en maltesisk hyresvärd."
Och det ska krymplingen säga.
-Just det. -Den haltande poliopojken.
Försummad av sin mor, för att han inte var stark nog
eller av tillräckligt hög börd.
En skam.
-Inte tillräckligt arbetsför. -Är det försummelse det handlar om?
Förbisedda Margaret, utan något syfte eller riktiga vänner.
Till slut måste man ställa frågan:
Vad duger en prinsessa till?
Springer du efter, så lämnar jag dig.
Det skulle du inte våga.
Springer du efter, ska jag krossa dig.
Roddy!
Roddy?
Roddy!
Det är åldern.
Det drabbar oss alla.
Nej, det är inte bara åldern.
De har ställt diagnosen. Det har ett namn.
Alzheimer.
Jag la märke till symptomen för två år sen.
Jag håller alltid tal utan anteckningar. Jag har ett fotografiskt minne.
Men så en dag sinade det.
Under månaderna som följde märkte jag hur jag blev mer glömsk.
Irritation.
Vanföreställningar.
Paranoia.
Oroa er inte.
Flera av era föregångare hade allvarligare åkommor
och de fortsatte att styra, utan att folk anade något.
Nej, det har drabbat den mentala hälsan.
Jag lägger mitt öde i läkarnas händer.
Premiärministern, jag beklagar.
Det blir en stor chock.
Kanske det.
Men ingen chock varar längre än 48 timmar.
Det är för stort sug efter nästa.
Jag kommer att sakna våra möten.
Jag brast ut i ett författningsstridigt jubel,
när ni slog mr Heath.
Jag har alltid sagt att ni är vänstervriden.
Det rör inte politik. Ni är trevligare sällskap.
Det hade jag inte sagt vid vårt första möte.
Nej. Ni trodde att jag skulle ruska om er.
Men se vilken sentimental rojalist jag visade mig vara.
Ers Majestät.
Premiärministern?
Om ni skulle bjuda er drottning
på middag på Downing Street,
vore det en ära.
Det äran har bara Churchill fått.
Hertigen av Edinburgh och jag skulle uppskatta det.
Det skulle mrs Wilson och jag med.
Martin?
Mängden nitrazepam som prinsessan tog
var livshotande, frun.
Nitrazepam?
Ett sömnmedel.
Det används under korta perioder för att dämpa ångest och sömnsvårigheter.
Att döma av antalet tomma förpackningar som vi hittade.
Var det mer ett sätt att få uppmärksamhet
än ett verkligt självmordsförsök?
Ett cri de coeur snarare än ett coup de grâce?
Hej på dig.
Ska du skälla på mig?
Det hade jag inte tänkt, men det kanske jag borde.
Varför?
För att det var nära ögat.
Jag hörde det.
Var det vad du ville?
Jag vet inte.
Kanske.
Hur känner du dig nu?
Trött.
Lite öm.
De använde slangar.
Lite skamsen.
Var är Roddy?
Borta.
-Vart? -Han flydde till Marocko.
Och Tony?
Tillbaka med Saken.
Den blivande lady Snowdon, skulle jag tro.
Jag är inte så bra på det.
Vad då?
Karlar.
Jag verkar göra dem vansinniga.
Tony och jag ska separera.
Ja, det är nog klokt.
Jag är rädd att det kommer att leda till skilsmässa.
Ja.
Den första kungliga skilsmässans sedan Henrik VIII och Anna av Kleve.
Där har jag lite goda nyheter.
Vad då?
Nyheten om er separation
kan överskuggas av premiärministerns avgång.
Han blev ju nyss omvald. Eller har jag missat något?
Av hälsoskäl. Alzheimer.
Jag beklagar.
Hur många blir det då?
Premiärministrar?
Hans ersättare blir min sjunde.
Vi andra dör som flugor,
men hon bara kämpar på.
Det finns mycket som du är bra på.
Säg en som faktiskt är viktig.
Att vara en syster.
-Du behöver inte muntra upp mig. -Det gör jag inte.
Av alla människor
står du mig närmast och är viktigast för mig.
Om du genom det här
ville att jag skulle inse
hur livet vore utan dig,
så har du lyckats.
Det vore outhärdligt.
Vi måste kämpa vidare.
-God morgon. -God morgon, Ers Majestät.
God morgon, Ers Majestät.
Vanligtvis när jag kör till BBC klockan fem på morgonen,
ser jag på sin höjd en brödbil eller en städare på väg till jobbet,
men i morse var det trots molnen full aktivitet.
Hästar klapprade fram på gatorna
och människor klädda i vitt, rött och blått
rörde sig mot Trafalgar Square.
Somliga har vakat hela natten
för att kunna njuta av kortegen.
Andy Price är hos dem utanför Buckingham Palace.
Jag står framför slottet.
Drottningens husa har nog precis ruskat liv i henne.
Hej.
Hon kvicknar nog precis till och kommer ihåg att hon firar jubileum.
Dagen blir lika krävande som hennes kröning för 25 år sen,
vad det gäller ceremonier.
Då var hon bara en flicksnärta.
I dag undrar hon nog om hennes skor
är tillräckligt bekväma.
Vädret ser som sagt ut
som om det kommer att stå sig under färden.
Vad tycker du om jubileet?
Du måste göra det.
Tror du inte att det väcker kritik?
Under min tid på tronen,
vad har jag uppnått?
Du har varit lugn...
...och stabil och...
Oduglig och ohjälpsam.
Landet frodades när jag tillträdde, men se på det nu.
Det blev inte en andra elisabetansk era.
Under mitt styre har allt kollapsat.
Det har bara kollapsat, om vi hävdar det.
Det är fördelen med monarkin.
Vi döljer sprickorna.
Om det vi gör är tillräckligt storslaget och självsäkert,
märker ingen att allt har rasat omkring oss.
Det är syftet med oss.
Inte oss.
Med dig.
Du får inte tveka.
För om du visar minsta spricka,
ser vi att det egentligen är en avgrund
och då faller alla ner i den.
Därför måste du hålla samman allting.
Måste jag göra det ensam?
Det finns bara en drottning.
Och nu hovskalden Sir John Betjeman.
Gud bevare drottningen.
I tider av motgång, hur tungt det än har känts,
för att driva oss och sporra oss, vår drottning Herren sänt.
Ung och trofast kom hon på en tron efter en älskad far
Med lugn och godhjärtad tilltro tar hon till sig oss envar
Tjugofem år har förflutit, där hennes trygga styre känts
och de framsteg vi avnjutit förhöjs av drottningens existens.
För monark och undersåtar i enat, fritt fördrag
låt landets klockor ståta på denna högtidsdag.
Undertexter: Maria Grimstad