A NETFLIX SOROZATA
Sajnálom. Kérem, beszéljen kicsit hangosabban!
Nem hallom jól.
- Rendben, semmi gond. - Jó?
Mi volt az első kérdése?
Érdekelne, hogyan kezdődött.
Nos, véletlenül kezdődött az egész.
Egy balesettel.
Túl sokszor sérültem meg a lovaspóló miatt.
Érti, amit mondok?
Igen, értem.
Remek.
Ezért 50 évesen úgy döntöttem, lemondok életem nagy szerelméről,
és más szórakozás után nézek.
Rosszul fogalmaztam. Ragaszkodom hozzá, hogy vegyük fel újra.
Parancsol?
Kezdjük újra!
Újra!
- Mehet? - Igen.
Rendben.
Ezért 50 évesen úgy döntöttem, felhagyok életem nagy sportszerelmével,
és új kihívásokat keresek.
Gyerünk!
Így kötöttem ki a fogathajtásnál.
Ez az!
Gyerünk!
Igazi csapattá váltunk.
Versenyről versenyre utazgatunk az országban.
Ez lett a második családom. Mi az?
Mikor?
Rendben. Köszönöm.
Csodálatos kegyelem
Mily édes a hang
Mely megmentett egy olyan nyomorultat
Mint én
Elveszett voltam
De megtaláltak
Vak voltam
De most már látok
Az Úr…
Köszönöm, Peggy.
Van egy haladó szellemű orvosi iskola,
amely szerint a rák kialakulása mögött
elfojtott érzelmek és feldolgozatlan lelki traumák állnak.
Aztán amikor meghal rákban egy tökéletesen angyali ötéves,
rájön az ember, mekkora ostobaság is ez.
Szegény Norton.
Igen.
Miért nem látogatod meg?
Biztos jól esne neki a keresztapja támogatása.
Igen.
Igen, igaz.
Miért nézel így?
Nem találkoztam még olyannal, akiben ennyi gondolat kavarog.
Hálás vagyok.
És méltányolom.
Micsodát?
Jobb emberré teszel.
Akárcsak te engem.
Nem ez a házasság lényege?
Jó éjt!
A RENDSZER
Halló?
Szia! Te…
Jössz?
Bocsánat, nehéz reggelem volt. Érkezünk…
- Egy perc. - Egy perc.
Egy percen belül.
Egy perc múlva itt van, és elnézést kér.
Tényleg vele beszélt?
Igen, tényleg vele beszéltem.
SZERETÜNK, DI
Hogy van a herceg?
Nézzen fel!
Diana!
- Köszönöm, hogy eljöttél. - Hogyne.
- Láttuk az olaszországi képeket. - Diana!
Nagyon boldognak tűntetek.
- El ne hidd! - Tényleg?
Rosszabb a helyzet, mint valaha. Fogalmam sincs, mit tegyek.
Te csináltad?
- Nem. - Nem.
Húzódjatok össze!
SZERETÜNK, DIANA!
Rendben.
James Colthurst, ugye?
- Igen. - Van egy perce?
Melyik?
A magas, szemüveges?
Ismerem.
Clark Kent.
- Azt mondta, Andrew-nak hívják. - Csak én hívom így, te butus.
Andrew Morton.
A barátságosak közé tartozik.
Régebben írt rólam kedves dolgokat.
Most egy egész könyvet akar írni rólad,
és arról, hogy milyen beházasodni a királyi családba.
Az igazság a tündérmese mögött.
Azt mondtam, sosem mennél bele ilyesmibe.
Hát nem.
Aztán megbeszéltük, hogy fallabdázunk.
Micsoda?
Meglátta az ütőt az irodámban, és felajánlotta.
- James! - Ne aggódj!
Közöltem vele, hogy egy szót sem ejthetünk rólad.
Remélem is.
Hívlak a találkozónk után.
Halló?
Köszönöm.
Üdv!
Hahó!
Jaj, ne!
- Ezúttal mit vétettem? - Hogy ma érkezett.
Norton azt mondta, holnap jön.
Londonba ment egyeztetni a bankkal.
Megpróbálom utolérni.
Ne fáradjon vele!
Mit hozhatok?
- Éhes? - Isten ments! Nem kérek semmit.
Nem, én…
Csak tudni akartam, hogy vannak.
Ez kedves.
És ezt hoztam.
Százszorszép.
Leonorának.
Említette a megemlékezésen, hogy ez volt a kedvence.
Ez nagyon kedves.
Kivisszük neki?
Norton morbidnak gondolta, hogy ilyen közel temessük,
de mindennap látni akartam.
Mindennap a közelében lenni.
De így soha nem mehetek el innen.
Miért akarna elmenni?
Nem mindig könnyű.
Az egyike a számtalan dolognak, amely vonzóvá tette számomra Lilibetet,
hogy az elköteleződés szükségszerűen egy életre szólt.
Egy olyan fiatalember számára,
akinek ennyire zaklatott és nomád gyermekkora volt,
nagyon megnyugtató volt az állandóság egyértelmű ígérete.
A mai napig az.
De ez is problémákkal jár.
Mert nem veszi figyelembe azt, amit az emberi lények elkövetnek,
amint elköteleződnek egy közös élet mellett valaki mással.
Mégpedig?
Más irányba fejlődnek.
Mondja meg Nortonnak, hogy hamarosan bepótoljuk
a keresztapai beszélgetést.
Ami önt illeti, két dolgot fontolóra vehetne.
Miért nem hoz létre egy alapítványt Leonora nevében?
Igen, erre már én is gondoltam.
És kereshetne magának egy hobbit.
Valamit, aminek semmi köze az egészhez.
Nem is hobbit.
Menekülési módot. Egy szenvedélyt.
Észben tartom.
Remek.
A hobbikról jut eszembe,
Norton mesélte, hogy felhagyott a lovaspólóval,
és belevágott a fogathajtásba.
Igen, így van. A megszállottja lettem.
Miért?
Odanézzenek!
Egy régi négyes fogat.
- Norton el akarta adni. - Nem tehetik!
Állítólag nem lehet megjavítani. Arra gondolt, ön talán hasznát venné.
Talán egy kicsit poros…
Ennél nagyobb bajok vannak vele.
Kicsit ütött-kopott pár helyen.
Nortonnak azt mondták, „szerkezetileg helyrehozhatatlan”.
Dehogy, egy igazi szépség.
És a családi örökség része.
Mondok valamit.
Van egy ötletem.
Ideküldök érte valakit.
Megtisztítjuk, megnézzük, aztán újra átbeszéljük a dolgot.
Nem kell újra átbeszélnünk.
Ez lehetne a hobbija.
Dehogy, ez nem nekem való.
Először én is így gondoltam, aztán kipróbáltam,
és elvarázsolt.
Üdv!
- Ezt elviszem. - Köszönöm.
Köszönöm.
Milyen volt?
Az istenit!
Egyenrangú ellenfél.
Bosszantóan jól mozog a magasságához képest.
Fürge. Ontja magából az ejtett labdákat és felütéseket.
Három meccset játszottunk. Épphogy megvertem a harmadikban.
Nem a fallabdáról kérdeztelek. Az ebédre vagyok kíváncsi.
Egy kis olasz hely a fallabdaklub közelében.
La Barca? Férj és feleség vezeti.
Nem az étterem érdekel.
Bocsánat.
Vagy hogy mit ettél.
Linguinit.
Kezdjük azzal, ki fizetett!
- Ő. - James! Ő egy bulvárújságíró.
Azért fizette ő, mert veszített.
Ha az indiszkréció miatt aggódsz, semmit nem mondtam neki.
Belőle viszont sok mindent kiszedtem.
Az első meglepetés.
- Már elkezdett írni. - Micsoda?
Szerinte kiadnak rólad még egy könyvet,
amiben támadni fognak,
a walesi herceghez közeli források alapján.
Istenem!
Morton azt mondja, az ő verziójába legalább lenne beleszólásod.
Együttérzést keltene.
A végleges szöveget te hagynád jóvá.
Csodás lenne, ha egy könyvből mindenki megtudná, milyen nehéz,
de nem akarok háborút indítani.
Morton azt mondja, egyszer sem kell találkoznotok.
Nem lehetne bizonyítani, hogy kapcsolatban álltok.
Letagadható lenne.
Hogy működne ez?
Hangfelvételekkel.
Felmondanád a történetet a te oldaladról, a saját szavaiddal,
és Morton a felvételek alapján írná meg a könyvet.
Ha nem találkozunk, hogy kapja meg a felvételeket?
Kell egy közvetítő.
Valaki, akiben mindketten megbíztok.
Valaki, akinek fontos ez.
Megtennéd?
Ha szeretnéd.
Azon az oldalon még dolgozz kicsit!
Jó reggelt!
Nagyszerű! Időben megérkezett a hikori.
Remélem, nem gond.
Bátorkodtam felvázolni pár ötletet.
Fogjuk a tengelyt, hogy manőverezhessünk…
Kimaradt egy rész.
- Norton! - Igen, uram.
Kész a fa.
- Lenyűgöző lett! - Köszönöm, uram.
- Azt mondták, lehetetlen. - Mindent beleadtunk.
- Igen. - Keményen dolgoztunk.
- Mit gondol? - Ez ugyanaz a kocsi?
Eredetileg mélyfeketére volt festve.
Gondoltam, feldobhatnánk egy kis arannyal, és ezzel a szép, lejtős lábtartóval.
Üljön fel!
Kapaszkodjon meg itt!
A lábát ide.
A másikat meg ide.
Milyen érzés?
Jó.
Főleg, mivel nem mozog.
Próbálja ki!
Ez a két gyeplő irányítja a gyeplőst és az ostorhegyest. Az első két lovat.
Ez a kettő pedig a nyergest és a rudast. A hátsó lovakat.
Nyugodtan jelezze bólintással vagy egy „igen”-nel, hogy még él.
Igen.
A trükk az, hogy a kettő együtt maradjon. Fogja a két ujja közé! Így.
Ezzel a két gyeplővel mind a négy lovat irányíthatja.
Ha balra kanyarodna, csináljon egy hurkot. Ennyi.
Bal kanyar.
Ha jobbra kanyarodna…
Nagyon jó!
Most maga jön!
Hadd vegyem át őket!
Hová megyünk?
Kapaszkodjon!
Meglepő, ugye?
Igen!
- Jobb móka, mint amilyennek tűnik. - Igen!
A hercegnét érdekli az ajánlat, és hajlandó megfontolni.
De jóbarátjaként…
szeretném, ha ez az ő életét is jobbá tenné, nem csak az önét.
Érti, miért kérdem?
Időnként kissé naiv tud lenni, maga pedig meg fog gazdagodni.
Védeni szeretném.
Királyi tudósítóként
egy ideje már páholyból figyelem ezt a házasságot.
Legutóbb például a második nászútjukat.
Nem tudom végignézni, hogy valakit így eltipornak.
- Eltiporják? - Igen.
Vegyük a könyvet, amit írnak róla.
A walesi herceg közreműködésével?
Talán nem közvetlenül vele, de az ő barátaival.
El akarják mondani, amit ők igaznak vélnek Dianáról.
Higgyen nekem, nem lesz benne köszönet.
Én csak jót akarok neki. Olyan, mintha a húgom lenne.
Szavamat adom.
Sosem tudja meg senki, hogy köze volt ehhez.
Haladjunk szépen, lépésenként!
Írok egy piszkozatot.
A hercegné később még bármikor megvétózhatja.
Itt van egy sor kérdés.
Szia, anya!
Szia!
James Colthurst.
Köszönöm.
Mehet?
Hirtelen szörnyen izgulni kezdtem.
Andrew szeretné, ha azzal kezdenéd, hogy elmondod, miért csinálod ezt.
Mert már mindent megpróbáltam.
Kérdőre vontam a férjemet a szeretőjéről,
de félresöpört.
A királynőhöz fordultam.
Mintha a falhoz beszélnék.
Végül ráébredtem, hogy ha az emberek nem ismerik meg az én verziómat,
sosem fogják megérteni, min mentem keresztül.
Gondoltam rá, hogy külföldre költözöm a fiúkkal,
de a Korona felügyeleti jogot kaphat minden trónörökös felett.
És elvennék tőlem a srácokat.
Édesanyámmal is ez történt.
És ezt nem élném túl.
Mesélne kicsit a gyerekkoráról?
Nagyon boldogtalan gyerekkorom volt.
A szüleimet lefoglalták a saját problémáik.
Édesanyám folyton sírt.
Apám sosem avatott be minket semmibe.
Folyamatosan voltak dadusaink,
akiket utáltam.
„Bármit is jelentsen a szerelem.” Ez volt Károly herceg híres válasza
a kérdésre, hogy szerelmes-e önbe.
Hogyan érezte magát ettől?
Teljesen traumatizált.
Lerombolta az önértékelésemet.
De…
féltem megkérdezni, hogy értette.
Aztán már késő volt.
Kívülről nézve tündérmesébe illő esküvő volt.
Milyen érzés volt belülről?
Mint egy rossz álom.
Az esküvő előtti estén
hirtelen rám szakadt az egész,
és kisírtam a szemem.
Mindent megettem, amit találtam.
Mindent összehánytam,
ami egyértelműen jelezte, hogy nincs minden rendben.
Az oltár felé sétálva elárasztott a szerelem a férjem iránt.
Aztán megláttam Camillát
a szürke kosztümjében és a tokkalapjában.
Megfagyott a vér az ereimben.
Milyen hamar vettek rossz irányt a dolgok?
A nászúton kezdtem el besokallni.
Éjjelente rettenetes rémálmaim voltak Camilláról.
A királynő jelenlétében mindig háttérbe szorultam…
Károly alig nézett rám… Partra vetett halnak éreztem magam…
Annyira vékony voltam, hogy kilátszottak a csontjaim…
Amikor szóltam neki, hogy üldöznek a fotósok, ő Camilláról beszélt…
Beszédet akartam mondani walesi nyelven…
Senki sem támogatott… Nem sejtettem, mi vár rám…
Úgy érzi, a férje ugyanúgy elköteleződött a házasságuk mellett, mint ön?
Mindig ott volt a másik nő.
Az első perctől kezdve.
Nem versenyezhettem vele.
Hallottam, ahogy vele telefonál.
Olyan hangon beszélt vele, ahogy velem soha.
Gyengéden, gondoskodón, tele imádattal.
Amikor terhes voltam Vilmossal, levetettem magam a lépcsőn Sandringhamben.
- Andrew meghallgatta a kazettákat? - Igen.
És újabb kérdéseket írt össze.
Mit szólt?
Szerintem ledöbbent.
Utána kellett néznie a bulimia nervosának a szakirodalomban.
Be kell vallanom,
azért engem is meglepett pár dolog.
Bárcsak elmondtad volna.
Főleg…
Az öngyilkossági kísérleteket?
Annyira sajnálom!
Miért nem hívtál minket?
Szeretné tudni, beszélhet-e pár barátoddal.
- Miért? - Hogy alátámasszák az egészet.
Ha más forrásokat is fel tud mutatni, azzal téged védene.
Ugyanazokat a kérdéseket tenné fel, és ők tanúként igazolnák.
Rendben.
Kezdhetjük Sue-val.
- Ki az a Sue? - Az aromaterapeutám.
És ott van Felix Lyle.
Felix Lyle.
Az asztrológusom.
És Oonagh Shanley-Toffolo.
Hadd találjam ki! A reiki gyógyítód.
Az akupunkturistám.
És Stephen Twigg, a manuálterapeutám.
Lényegében csontkovács.
Értem.
Ügyes! Nagyon jól csinálja.
Kitűnő!
Itt volnánk.
Elkezdtem összeállítani
a jótékonysági szervezet működésének jogi szabályozását.
Ezek a vagyonkezelési meghatalmazások.
Az alapító okirat.
És az alapszabályok.
Mit szólna egy kutatói ösztöndíjhoz?
A gyermekkori rák tanulmányozásához.
Nagyon jók voltak hozzánk a Bartsnál.
Megkönnyítették Leonora utolsó napjait.
Szerintem remek ötlet.
A nyilvántartásba vétel nehézkes lehet,
de jó kapcsolatot ápolok a felügyeleti szerv bizonyos tagjaival.
Beszélek velük.
Sok-sok évvel ezelőtt elveszítettem a kedvenc húgomat.
Cecíliát.
Egy repülőgép-balesetben.
Akkor megtudtam, milyen a gyász.
A valódi gyász.
Hogyan áramlik végig a testünkön.
Hogyan foglalja el.
Hogy egy lesz a bőrünkkel.
A sejtjeinkkel.
És hogyan költözik belénk.
Örökre.
De megtanul együtt élni vele.
És újra boldog lesz.
Nem úgy, mint korábban, de épp ez a lényeg.
Hogy mindig új módot találjon rá.
Igen.
Jól van?
- A semmiből jött. - Láttad?
Köszönöm.
Ne butáskodjon!
Ha segíthetek még bármiben, megvan a számom, amin egyenesen elér.
Az operátorokat és a többi badarságot megkerülve.
Majdnem elfelejtettem, Norton üzent velem valamit.
Úgy tűnik, készül egy könyv a walesi hercegnéről,
a közreműködésével.
Miféle könyv?
Arról szól, milyen rosszul bánik vele a család.
Senki sem érti meg.
Hogy mindenki féltékeny a népszerűségére és sikereire.
Nortont több olyan ember is felhívta, akit vagy személyesen megkörnyékeztek,
vagy ismernek olyat, akit megkerestek.
Valószínűleg csak pletyka.
Norton is tudhatná.
- Adja át neki az üdvözletemet! - Így lesz.
Szerinted nem függ össze a két incidens?
Lesodornak a biciklidről, majd betörnek Andrew-hoz.
Nem először döntött fel fehér furgonos sofőr,
és naponta több száz betörés van Londonban.
És nem vittek el semmit.
Nem veszem fel. Soha többé nem beszélek ezen.
Hallottam egy kattanást a vonalban ma reggel. Innen jött.
Patrick!
Jephson.
Miles, jó napot!
Hogyne. Természetesen.
Azonnal visszaszólunk.
Miles Hunt-Davis, Edinburgh hercegének titkára
találkozót kért öntől minél előbb.
…öt kilométerre Castledergtől, Tyrone megyében.
Legalább két terroristát elijesztettek,
akik az otthonában akartak rátámadni
az Ír Királyi Ezred szolgálaton kívüli tagjára.
…a biztonsági kamerák kora reggeli felvételei alapján.
A rendőrség szerint a heves lövöldözés…
Hát…
Jó ideje nem jártam a Kensington-palotában.
A lepratelepen.
Így nevezed?
Én lerakatként gondolok rá, ahová az őrült, vén nagynéniket küldjük.
Az átlátszó függönyön keresztül figyelik egymást, ahogy jönnek-mennek.
Van itt egyáltalán privát szférád?
- Nincs. - Ez szörnyű.
Pedig a magánélet nagyon fontos, ugye?
Igen.
A bizalmas információk is.
Erről szeretnék ma beszélni veled.
Kérlek!
Nem ülök le, ha nem gond.
Tudom, kemény dió tudok lenni,
de mindig is nagyon kedveltelek.
Talán mert fiatal vagy. Talán mert egy gyönyörű nő vagy.
Talán mert gyakran átérzem a frusztrációdat a férjed iránt.
Mindig a védelmedre keltem.
Rajongtam érted. Tessék, kimondtam.
Így amikor rosszul ítélsz meg valamit,
szeretnék odahajolni hozzád, és emlékeztetni,
hogy én veled vagyok.
Mire célzom ezzel?
Már nem vagy kezdő.
Már rég túl vagy azon, hogy családként tekints ránk.
Ezt a hibát eleinte sokan elkövetik,
de szerintem te már érted, hogy ez egy rendszer.
Mind benne vagyunk.
Te, én, a főnök.
Az unokatestvérek, a nagybácsik, a nagynénik.
A leprások.
Jóban-rosszban.
Nincs menekvés senkinek.
Nem teregethetjük ki a sérelmeinket,
és nem csinálhatunk botrányt, mint egy hétköznapi családban,
mert ezzel egy sokkal nagyobb és sokkal fontosabb dolgot tennénk tönkre.
A rendszert.
Szóval a következő tippet szeretném adni.
Egyszerűen légy kreatív!
Bármennyi szabályt megszeghetsz. Azt csinálsz, amit akarsz.
Bármit megtehetsz, hogy megtaláld a saját boldogságodat.
Amíg betartod az egyetlen feltételt.
Az egyetlen szabályt.
Lojális maradsz a férjedhez és ehhez a családhoz
a nyilvánosság előtt.
Mármint hallgatok?
Igen.
Ne csinálj galibát!
Értem.
Soha.
A sírig.
Nem mondasz semmit.
Úgy érzem, nincs mit mondani.
Ez a legbölcsebb dolog, amit valaha hallottam tőled.
Rendben lesz.
Remek.
Igen.
Mondtam neki, hogy ha egy kicsit okosabb lenne,
egy kicsit taktikusabb,
megtalálhatná a boldogságot ebben a rendszerben is,
anélkül, hogy bárki rájönne.
Szerinted ez a megoldás?
Hogy a férjek és feleségek titkolózzanak egymás előtt?
Titok? Ez nem túl szép szó.
Nem.
Nem, úgy értem, ha az emberek körültekintőbbek,
érettebbek, diszkrétebbek lennének,
akkor ez tarthatná össze az egészet.
Szerintem egy házasságban törekedni kell rá,
hogy ne legyenek titkok és különleges alkuk.
Azért gondolod ezt, mert te ilyen vagy.
Nem csak azért, mert egy férj vagy feleség megérzi, ha nincs rendben valami.
Végső soron nem az a lényeg, hogy én mit tudok rólad,
vagy hogy te mit tudsz rólam.
Az Úr véleménye számít.
Mindannyiunkról.
Időnként biztos ő is kivesz egy szabad estét.
Jó éjt!
Ma este Andrew Morton a vendégem,
az egykori királyi tudósító,
és a könyv szerzője, amelyről mindannyian hallottunk.
- Andrew, jó estét! - Jó estét!
Azoknak, akik barlangban élnek, elmondaná, miről szól a könyv?
Személyes hangvételű portré Diana hercegnéről.
Kísérlet, hogy bemutassam,
valójában milyen az élete, és főleg, a házassága.
A helyzet az, hogy a csillogó nyilvános megjelenések mögött
egy végtelenül boldogtalan nő van.
Amit részletesen bemutat
a könyvben, amelyből mintha Diana szólna hozzánk,
és mégis azt állítja, hogy nem működött közre benne.
Leszögezném, hogy a hercegnével nem készítettem interjút,
de beszéltem a barátaival, ismerőseivel, mindenkivel, aki hajlandó volt rá.
Sokan égető szükségét érezték, hogy a világ megtudja az igazat.
És tényleg az egész világról van szó.
Ez a könyv megdönt mindenféle kiadási rekordot.
Franciaországban, Hollandiában, Németországban, Japánban,
és menet közben gazdaggá teszi önt.
Érez bűntudatot vagy felelősséget amiatt,
hogy válságba sodorta a királyi családot?
Úgy gondolom, a királyi család önmagát sodorja válságba.
Tudták, mibe csöppennek Dianával. Tudták, hogy sebezhető.
Tudták, hogy nehéz gyermekkora volt.
Tudták, hogy szeretetre, biztonságra és bátorításra van szüksége.
Megadták neki? Nem.
Az ellenkezőjét kapta tőlük.
Nem kéne meglepje őket,
hogy Diana szeretné, ha az emberek értenék, miért nem boldog.
Hova vezet mindez?
Az időről időre visszatérő pillanathoz,
amikor a királyi család komoly válságban van.
A törékeny fegyverszünet Diana és a királyi család között nem tartható.
A fegyverszünetnek két alternatívája van.
Vagy hosszú távú békét kötnek,
amelyre semmi esélyt sem látok, mert a felek ragaszkodnak az igazukhoz,
vagy tovább fokozzák az ellentéteket.
Meddig?
Totális háborúig.
És sajnos úgy tűnik, jelenleg efelé tartunk.
A feliratot fordította: Kiss Orsolya