SERIÁL NETFLIX
Co to vlastně znamená, být princem z Walesu?
Není to práce.
A už vůbec ne povolání.
Je to prostě…
svízelná situace.
Předešlí princové z Walesu vedli zahálčivé a zhýralé životy.
Můj problém je, že zahálku nesnáším.
Stejně tak nezřízený život.
Každý den se setkávám s lidmi z nejrůznějších oblastí.
S ministry, vědci, podnikateli.
S muži i ženami mého věku, kteří to v životě někam dotáhli.
Přesně tohle
já nemohu.
V každé jiné profesi bych byl
na vrcholu kariéry.
Místo toho
si připadám jako nějaká
laciná dekorace, co visí někde v čekárně
a chytá prach.
A je to tu zas. Zase jsem si nalil zatrpklého vína.
Je tak úlevné říkat svým přátelům, jak se věci mají.
My vás chápeme.
Je to bohapusté plýtvání potenciálem.
Jen se podívejte na skvělou práci vaší nadace.
Ročně rozdáte tisíce finančních příspěvků. Měníte životy mladých lidí.
Dvacet tisíc, abychom byli přesní.
Naší poslední iniciativou je zřizování lokálních večerních center,
kam mohou chodit děti z mnohočlenných nízkopříjmových rodin
a dělat si tam domácí úkoly.
To je báječný nápad.
To má do zaprášené dekorace hodně daleko.
Díky, Nancy.
A teď mě prosím omluvte, ještě mě čeká nějaká práce.
- Dobrou noc. - Dobrou noc, pane.
Raz, dva, tři, kartu sem!
Tobě to taky trvá. Zrychli.
- Já mám pět karet. - Haló?
Andrewe.
- Vaše královská Výsosti. - Takže zase prohrávám?
Mami?
- Je tam… - Hned se vám bude věnovat.
Musím počkat, až si to vezme vedle.
Raz, dva, tři, kartu sem!
Tak jste se všichni sešli?
Ano, jsme tu všichni.
Aspoň jednou za rok.
A o Vánocích jste jen vy čtyři nebo…?
To bude ona, pane.
Díky.
Posuň se, hraju s váma. Ty už zase podvádíš, Lauro?
Ahoj.
Škoda, žes to nevzala. Nikdy nevím, co říct.
Už jsme sami.
Jsem v ložnici.
- V posteli? Na posteli.
Ta se má.
Ještě jsi v Cheshiru?
Ano.
Hrozně moc mi chybíš.
Brzy budeš doma, zlato.
Máš zítra ten projev v Oxfordu?
Ano.
Proto volám. Nemohla by sis to v rychlosti poslechnout?
Je to dlouhé? Mám plný dům.
Ne, krátké. A jadrné.
Lehce kontroverzní.
Chci vědět, co si o tom myslíš. Ty vždycky vycítíš, kde bych měl ubrat.
Tak jo.
O čem že to je?
O výuce anglického jazyka na školách.
„Je až k nevíře, že to byli právě Angličané,
kdo vytvořil jeden z nejkrásnějších jazyků světa.
Ovšem tempo, s jakým tento jazyk upadá, v nás naopak vzbuzuje obavy.
Je tragédií pro příští generaci,
že se v kolébce jazyka, kterým psali Keats, Shelley a Shakespeare,
více nebojuje o jeho zachování a standardizovanou výuku.
Když se podíváme, jak se mluví v obchodním styku,
v bulvárním tisku nebo v televizních pořadech,
nebo dokonce v našich školách, univerzitách a institucích,
zjistíme, že naše úžasná mateřština upadá.“
Jaká je adresa?
Sutton Drive.
- A město? - Chester.
Tísňová linka. Řekněte mi, co se stalo.
Sanitku. Potřebuju sanitku.
Nehoda na Hedleyho křižovatce. Řidič byl zřejmě pod vlivem.
Krvácí?
Jo, myslím, že jo.
Jo, krvácí.
Ona se dočista zbláznila. Už jsou to dvě minuty.
Dobře, pane. Uklidněte se a povězte mi, co přesně se stalo.
„…zjistíme, že naše úžasná mateřština upadá.
Ale všechno má svůj vývoj.
A ze všeho se dá něco vytěžit.
Asi se vám nebude líbit, že to říkám právě já, princ z Walesu,
ale vězte, že kořeny tohoto úpadku leží v institucích,
jež mají za úkol naše jazykové a kulturní dědictví chránit.
Chceme-li si v další generaci vychovat velké spisovatele,
musíme mít takový vzdělávací systém, který bude anglický jazyk,
naši nejvzácnější vývozní komoditu,
ochraňovat.
Jazyk je totiž mnohem víc než jen hromada slov.
Je to materiál k budování mostů
mezi lidmi z různých prostředí, kultur a generací.“
Co na to říkáš?
Podle mě je to skvělé.
Klidně bych přitvrdila.
Náš jazyk je jako ohrožený druh, který musíme chránit.
Je ostudné, jak si ho necháváme ničit.
S tím souhlasím.
Ale můj tajemník si myslí, že bych měl spíš zvolnit.
Asi bude lepší to posluchačům dávkovat.
Jo.
Uvidím, jak se to tam bude vyvíjet.
Možná zvolím spíš pomalejší předehru,
jestli mi rozumíš.
V pomalých předehrách jsi nebezpečně dobrý.
Přestaň.
Je to příliš riskantní.
Když to pustíme ven, budou nás vinit z rozpadu korunního svazku.
Zároveň ale nechci, aby to šel náš přítel prodat o dům dál.
Dejte mu, co chce.
Nahrávku schovejte do trezoru a čekejte na vhodnou příležitost.
Výtah jede dolů.
Tys usnul?
Ne, jsem tady.
Dobrou. Miluju tě.
Zbožňuju tě.
Dobrou.
PŘÍPRAVY NA BUDOUCNOST
O TŘI ROKY POZDĚJI
Jste si tím oba dva jistí?
Naprosto a bez pochyby?
Opravdu to chcete?
Nuže dobrá.
Paní předsedkyně, dovolte mi přečíst prohlášení,
které před malou chvíli vydal Buckinghamský palác.
Zní následovně.
„S lítostí oznamujeme,
že princ a princezna z Walesu budou nyní žít odděleně.
Jeho královská Výsost nemá v plánu se rozvádět,
jeho kompetence tak zůstávají beze změn.“
„Tato zpráva nás zasáhla stejně jako vás.
Pojďme se společně pomodlit za to,
aby jim Bůh seslal tolik potřebnou sílu a útěchu.“
„Dohody mezi princem a princeznou bylo dosaženo smířlivou cestou.
I nadále se budou společně věnovat výchově svých dětí…“
„…každý zvlášť pak bude pokračovat v plnění služby veřejnosti.“
„Královna i vévoda jsou sice zarmouceni,
nicméně chápou důvody, které za jejich rozhodnutím stojí.“
Tolik prohlášení.
Věřím, že budu mluvit za všechny přítomné i za miliony lidí tam venku,
když vyjádřím princi a princezně v tomto jejich nelehkém období podporu.
Tak tak.
Ocitne-li se loď na rozbouřeném moři,
bývá někdy nucena změnit směr.
To je důvod, proč jsme se tu dnes sešli.
Tato mimořádná expedice se zrodila v hlavě lorda komořího.
Chcete k tomu něco říct, Davide?
Díky, pane.
Asi se shodneme na tom, že poslední roky byly pro monarchii opravdu náročné.
Požár hradu Windsor,
několik zkrachovalých manželství,
pochybnosti ohledně financování a významu některých korunních záležitostí…
To stačí.
To nemusíte znovu vyjmenovávat.
Po konzultaci s Jejím Veličenstvem a Jeho Výsostí vévodou z Edinburghu
jsme se rozhodli zřídit neformální krizový štáb.
Operační skupinu, která nás bude navigovat v rychle se měnícího světě.
A jelikož bude hledat směr pro náš další posun…
Pokrok.
Prosím, pane?
Pokrok, Davide.
Pokrok.
…nazvali jsme ji Pokrokovou radou.
Správně bych jim měl poděkovat.
Volám po změnách…
už ani nevím, jak dlouho, a oni po 25 letech konečně souhlasí.
- A s čím teda přišli? - Vážně to chceš slyšet?
Občas pustí veřejnost do královské lóže v Albert Hall.
Tak to je něco.
Povinnost klanět se některým členům královské rodiny
bude volitelná.
Orchestr Královského letectva
bude hrát významnější roli při střídání palácových stráží.
- A to je pokrokové v čem? - Jsou v něm ženy.
Ať žije revoluce!
Tak tak.
Ani slovo o reformě ústavy.
Ani slovo o tom, že panovník je nejen hlavou státu,
ale i hlavou anglikánské církve.
Což vůbec nejde dohromady s moderní demokracií.
Říkal jsem, že bychom měli být mnohem…
…radikálnější.
Mluvíte o úsporných opatřeních, o reformě královské apanáže.
Proč to všechno rovnou nezrušíme? Financujme chod rodiny ze svého.
Chcete mít víc žen při slavnostních ceremoniálech.
Co nějaké systémové řešení?
Zrušme omezení práva nejstarších dcer na trůn.
Nic z toho, co tady navrhujete, nereflektuje moderní Británii.
To, jak ta země dnes vypadá, co se v ní děje, jaké řeší problémy.
Kvalitu vzdělávání, ochranu přírody, příležitosti pro znevýhodněnou mládež,
věci, na které už řadu let upozorňuji.
Asi jsem se nechal trochu unést.
Dokonce i šéfové jsem vmetl kritiku do tváře.
Ježiši.
Všichni jsme viděli ten nešťastný průzkum o syndromu královny Viktorie.
Spousta lidí si myslí, že Koruně chybí kontakt s realitou.
Vy tvrdíte, že musíme monarchii oživit.
Ale já přece říkám totéž.
Chci novou, užitečnou monarchii,
která nebude jen plná pompy a rituálů a svatých práv,
ale bude i prospěšná pro dnešní společnost.
Charles byl dnes jako vyměněný.
Ten rozchod s Dianou mu dal křídla.
Nastartoval ho.
Co když lidé opravdu chtějí,
aby měl panovník větší přehled a zapojoval se do dění?
Rozhodně nechtějí, aby šířil své kontroverzní názory
nebo zasahoval do politiky.
Jen si říkám, když už zřizujeme tu komisi nebo radu,
která má zajistit nějaký posun,
jestli by nebylo na místě si přiznat,
že řešení, které hledáme,
nám možná leží přímo pod nosem.
Krásně to tady bzučí.
Aylard.
Ano.
Jo.
- Je to ověřené. - Aha.
Pane.
Záznam pořídil nějaký radioamatér.
Poznal vaše hlasy a šel to prodat Daily Mirror.
Redakce se rozhodla dát to k ledu,
aby případně neohrozila vaše tehdejší manželství.
A teď, když jste oznámili oficiální rozchod,
se cítí být oprávněna to zveřejnit.
Připravme se na to,
že ten přepis obletí v následujících dnech celé Spojené království.
Jak jim tohle může projít?
To byla soukromá konverzace.
Soukromá záležitost dvou dospělých lidí. Nikoho jiného.
Je mi líto, pane.
Odposlechy soukromých hovorů jsou sice nelegální,
nicméně ten amatér tvrdí, že ten váš zachytil úplnou náhodou.
Což by se dost těžce vyvracelo.
Vůbec si ten rozhovor nepamatuju.
Vy víte, o čem jsme se bavili?
Detaily zatím neznám, ale prý to bylo intimní.
Velmi intimní.
Co na to říkáš?
Podle mě je to skvělé.
Klidně bych přitvrdila.
Náš jazyk je jako ohrožený druh, který musíme chránit.
Je ostudné, jak si ho necháváme ničit.
S tím souhlasím.
Ale můj tajemník si myslí, že bych měl spíš zvolnit.
Asi bude lepší to posluchačům dávkovat.
Jo.
Uvidím, jak se to tam bude vyvíjet.
Možná zvolím spíš pomalejší předehru,
jestli mi rozumíš.
V pomalých předehrách jsi nebezpečně dobrý.
Přestaň.
Jak já bych si tě teď rozehrál.
Celou.
Od vrchu až dolů. Dovnitř a ven.
Hlavně dovnitř a ven.
Přesně to bych teď potřebovala.
Vážně?
Tuhle příjemnou vzpruhu.
Nesnáším nedělní večery bez tebe.
Bože.
Je to jako ten pořad Odstartujte týden.
Bez tebe ten týden za nic nestojí.
Natankuju ti plnou nádrž.
Ano.
- Pak zvládneš všechno. - Přesně tak.
A co teprve já?
PROČ AŽ NYNÍ? POSUĎTE SAMI
Já tě potřebuju několikrát za týden.
Já tebe taky.
Potřebuju tě celý týden.
Potřebuju tě neustále.
Bože, jak já tě teď chci.
Vážně?
Já tebe taky.
Strašně moc.
Kéž bych mohl…
žít ve tvých kalhotách, to by bylo mnohem snazší.
V co se princ promění? V kalhotky?
Při mé smůle tak v Tampax.
Ty jsi ale magor.
I když to není špatný nápad.
Já smolař bych skončil v záchodě
a donekonečna bych se v něm točil a nešel bych spláchnout.
Ach, zlato.
Pak by sis vzala další.
Možná by ses mohl proměnit v celou krabičku.
- V jakou krabičku? - V krabičku tamponů.
To bys jel v jednom kuse.
To jo.
Tys usnul?
Ne, jsem tady.
Zavoláš mi, až se vzbudíš?
Dobrou, miláčku. Miluju tě.
Já tebe taky.
Nechci se loučit.
Ani já ne.
Ale musíš se vyspat.
Pa, drahoušku.
- Pa. - Pa.
Zmáčkni ten čudlík.
Zmáčknu knoflík.
Kéž bys mohl mačkat ty moje, lásko.
Bože.
To chci.
Víc a víc.
Miláčku…
Dobrou.
Miluju tě.
Zbožňuju tě.
Dobrou.
Británie je na nohou
kvůli zveřejněným nahrávkám z aféry Camillagate.
Záznam rozhovoru prince Charlese s přítelkyní byl pořízen před třemi lety.
Tohle ho položí. Jsou tam samé oplzlosti.
Množí se pochybnosti, zda může být princ z Walesu vůbec králem.
Další aféra královské rodiny plnící titulky.
Další polínko do jejich neutuchající krize.
Sally Hickmanová, NBC News, Londýn.
Na.
Přinesla jsem ti silný, čistě chemický lék na nachlazení.
Ať do sebe necpeš jen kořínky a bylinky.
Mám česnek, zázvor a černý bez.
Potřebuješ něco, co zabírá.
Chudáku.
Je to atentát.
Totální likvidace mé osobnosti.
Všeho, na čem jsem tak tvrdě pracoval.
Za ty roky už víme, že si o svoje maléry vždycky tak trochu koleduješ.
Ale tohle si nezasloužíš.
Díky.
Vytáčí mě to pokrytectví.
Jako by ti novináři nikdy necukrovali po telefonu.
Neříkali trapné věci.
Trochu trapné to bylo, viď?
Na můj vkus to bylo dost vaginální.
Ale…
hned jak jsem vytáhla hlavu z dlaní a prsty z krku,
s překvapením jsem zjistila,
jak moc mi to připomíná
jisté dvě dnes už postarší osoby,
které byly kdysi plné lidskosti
a lásky.
Už jen za to si zasloužíš uznání.
Obzvlášť v této rodině.
Jsi milá.
Ale bojím se, že papá to vidí jinak.
No nic.
Zastavím se zítra. Nebo jindy.
Kdybych se nepropadal hanbou, snad bych tě za ten výkon i pochválil.
V jediném okamžiku ses morálně zdiskreditoval před církví,
zesměšnil ses před politiky
a pobouřil jsi celou Dolní sněmovnu.
Prý jsme zmáčkli sebedestrukční tlačítko.
Vedle jiných čestných hodností, které si evidentně nezasloužíš,
jsi i plukovníkem Královského regimentu ve Walesu.
Připomeneš nám motto toho regimentu?
V angličtině.
Raději smrt než potupu.
- Cože? Nahlas! - Raději smrt než potupu.
Bylo by dobré, kdyby sis tento postoj osvojil.
Ty jsi tu ještě?
Bylo to tak trapné.
Takhle přede všemi.
A navíc úplně zbytečné.
Celý palác se třese strachy, včetně mého drahého otce.
Oni vůbec netuší, že se svět změnil. Házejí vinu jeden na druhého.
To ještě neznamená, že tě musí takhle sadisticky zepsout.
To je horší než dětská šikana.
A ti patolízalové mu svorně přikyvovali.
Byli rádi, že se pro jednou nenavážel do nich.
Nezbývá mi nic jiného než…
Bránit se sám.
Postarat se sám o sebe.
Jo.
Historici těžko určí přesný moment, kdy k té změně došlo.
Oficiálně se totiž nic nestalo.
Ta změna už ale probíhá. Jen se rozhlédněte. Co vidíte?
Místo starých, nabubřelých dvořanů tady máme mladé odborníky a odbornice.
Pokroková rada,
nebo spíš Zpátečnická rada, jak jí s oblibou říkám,
má připravit monarchii na nadcházející tisíciletí.
Jenže oni evidentně vůbec netuší, ve kterém tisíciletí jsme.
Osobně si myslím, že pokud chceme monarchii zachránit,
musíme udělat přesný opak toho, co rada doporučuje.
Asi se shodneme na tom,
a průzkumy to potvrzují, že monarchie upadá.
Silně upadá.
Lidem se musí dát důvod, aby přijali budoucnost s vírou a nadšením.
Kdybychom měli říct,
v čem tkví budoucnost monarchie, řekli bychom, že ve vás.
Problém je, že vás nikdo pořádně nezná.
Lidé nevědí, jaký jste, co si myslíte, co cítíte.
S tím souhlasím.
Ale co se s tím dá dělat?
Víte, napadlo nás, že by nám v tom možná pomohl
jeden seriózní, progresivní, představovací televizní speciál,
kde dostane princ z Walesu příležitost konečně vyjádřit své názory.
Můžeme natočit rozsáhlý rozhovor na různá témata
a dovolit kamerám sledovat budoucího krále při práci.
Vytvoříme intimní portrét budoucího panovníka,
osvíceného, inteligentního, pokrokově smýšlejícího muže,
který je už čtvrt století princem z Walesu,
a umožníme mu představit jeho vizi moderní monarchie a Británie.
Kdo by to měl moderovat?
Nabízí se spousta jmen,
ale nám by se nejvíc líbil Jonathan Dimbleby.
Je solidní, přímočarý, má nadhled.
Hrabství Durham bude ideální. Pojedu ze South Shields…
Dáme tím lidem signál, že je nečeká žádný škrobený roajalismus.
Bude tam jeden citlivější moment.
Má za úkol naťuknout i téma manželství.
Což vám ale podle nás může v konečném důsledku prospět.
Nespěchejte.
Odpovídejte s rozvahou.
- Můžeme, chlapi? - Jo.
- Výborně. - Jdeme na to.
Díky.
Zdravím vás, Jonathane. Jak je?
- Pane. - Kam si mám sednout?
Sem, prosím.
- Můžeme. - Ticho, prosím.
- Tak jo. - Pět, čtyři, tři…
Vaše královská Výsosti, je na místě zmínit,
že královská rodina se v poslední době potýká s určitými nesnázemi.
Myslíte si,
že monarchie všechny ty rodinné trable i vaše osobní nezdary ustojí?
Víc než to.
Já doufám, že ji to obohatí.
Musí se ale přizpůsobit.
Všichni víte, že jsem zastáncem její reformy.
Myslím si, že musíme učinit zásadní kroky. Teď, nebo nikdy.
Bohužel já jako princ z Walesu mám jen omezené možnosti.
Jako král stanete i v čele etablované církve.
V minulosti jste ovšem sympatizoval s jinými vírami.
Jak to koresponduje s vaší budoucí rolí
nejvyššího představeného anglikánské církve
a ochránce víry?
Samozřejmě si nemyslím, že bych měl ochraňovat pouze jednu víru.
Tu anglikánskou.
Měl bych být ochráncem víry obecně.
Proč by měla Koruna chránit pouze anglikánskou církev?
Co židé, katolíci, sikhové, muslimové nebo hinduisté?
Ty nejsou hodni ochrany?
Dále zde máme onu palčivou otázku, která naši veřejnost stále velmi zajímá
a která se týká vašeho manželství s princeznou z Walesu.
Jedním z nejzávažnějších obvinění ohledně vašeho manželství je,
že jste se opakovaně dopouštěl nevěry
a že hlavní příčinou vašeho rozchodu
byl váš vztah s Camillou Parkerovou Bowlesovou.
Co nám k tomu řeknete?
Paní Parkerová Bowlesová je moje blízká přítelkyně,
skvělá kamarádka, a já jsem rád, že ji mám.
A přátele by si měl člověk hýčkat, i když je ženatý.
Paní Parkerová Bowlesová je jednou z mnoha mých přátel,
se kterými mám dlouhá léta blízký vztah.
Když jste si vaši ženu bral,
slíbil jste před Bohem, že neporušíte manželský slib.
Snažil jste se být vaší ženě alespoň zpočátku věrný?
Jistě.
- A byl jste? - Ano.
Dokud…
Dokud nebylo…
jasné, že…
už to nejde zachránit.
Oba jsme dělali,
co jsme mohli.
Rozhodně jsem se…
snažil plnit svoji povinnost.
Víc už jsem…
udělat nemohl.
Takže ano.
Obnovila se stará přátelství.
To byla velmi otevřená, velmi upřímná odpověď.
Věříte, že se tímto celá záležitost uklidní?
Rozhodně bych to uvítal.
Podle mě ten problém vězí v tom,
že my monarchové se často stavíme
do role ideálních manželů, manželek nebo rodičů.
Přičemž realita bývá diametrálně odlišná.
Lidé by si měli položit otázku, co od svých vůdců vlastně očekávají.
Chtějí někoho, kdo chybuje,
ale kdo se ze svých chyb dokáže poučit a posunout se dál?
Kdo si uvědomuje potřebu změny? Kdo má vizi?
Nebo chtějí někoho, komu nevadí, že dělá stejné chyby stále dokola?
Někoho, kdo nechce věci měnit?
Toto je to zásadní dilema, před kterým dnes veřejnost stojí.
Vaše touha po pokroku
se promítá i do vašich početných aktivit…
Včerejší televizní dokument o princi Charlesovi
nám dal nahlédnout do jeho nitra a přiblížil nám jeho roli prince z Walesu.
Dnes se princ poprvé od odvysílání objevil na veřejnosti
a soudě podle jeho výrazu svého kroku vůbec nelituje.
Jeho pobočníci dávali najevo,
že jsou reakcemi na jeho kontroverzní portrét potěšeni.
Lidé volají do paláce a vyjadřují princi podporu.
V pořadu zaznělo několik osobních odhalení.
Princ připustil, že má blízký vztah s Camillou Parkerovou Bowlesovou.
Toto přiznání rozdělilo publikum na ty, kteří si myslí, že chtěl pročistit vzduch,
a na ty, kteří to nepovažují za rozumný krok.
Kensingtonský palác se k tomu nevyjádřil.
Zato princezna z Walesu to manželovi pěkně natřela,
když se dnes večer objevila na každoroční párty galerie Serpentine
v rebelantských šatech pomsty, jak jim mnozí lidé začali říkat.
Princ i princezna se dál soustředí na své povinnosti,
nicméně je téměř jisté,
že válka Waleseových vstoupila do nové, dynamičtější fáze.
Camillo!
Novináři vám dali přezdívku Ošklivé káčátko.
Co na to říkáte, Camillo?
Uhněte.
Názory na rozhovor jsou dvojí.
Podle jedněch princ ukázal, že není vhodným kandidátem na panovníka,
a měl raději mlčet.
Druzí byli tím…
co viděli a slyšeli, příjemně překvapeni.
Největší ohlas vzbudil výrok o tom, že bude ochráncem všech vyznání.
I židovského, muslimského, katolického nebo hinduistického.
Nejen toho, které šíří anglikánská církev.
Tato slova zarezonovala i v takových okrscích,
o které se normálně nikdo nezajímá.
Monarcha nemá oslovovat nebo lovit okrsky jako politici.
Koruna sjednocuje sama o sobě, symbolicky.
Spojuje království čtyř národů
i naše celosvětové, mnohonárodnostní společenství.
Symbolicky.
Charles je frustrovaný tím,
že je role Koruny v mnoha ohledech pouze pasivní.
Chtěl by, aby byla aktivnější.
To je ale nebezpečné.
Vždycky totiž můžete napáchat víc škody než užitku.
Vaše Výsosti.
Ty nebudeš jíst?
Ne. Nějak nemám chuť.
Divím se, že ty jo.
Proč? Je to výborné.
Slyšela jsem o nějaké knize.
Chceme vydat knihu, která naváže na ten rozhovor.
Některé body víc rozvedeme.
Proč?
Chtěl jsem říct spoustu věcí o vzdělávání, životním prostředí, architektuře.
Ale úplně to v tom humbuku kolem nevěry zapadlo.
A navíc to lidi zajímá.
Možná míň, než si myslíš.
Možná víc, než si myslíš ty.
Přečti si dopisy mých fanoušků.
V 18. století bylo normální,
že se princ z Walesu usadil v domě Leicesterů a hlásal odtud liberální ideje.
Byla to taková stínová monarchie. Konkurenční dvůr.
My ale nejsme v 18. století.
V naší rodině žádné konkurenční dvory nezakládáme.
Stojíme za panovnicí. Nekritizujeme ji.
Všem nám jde o totéž, Anne.
Fakt nechceš ten chřest ochutnat?
Je čerstvě sklizený.
Tak jo.
Díky, žes přijela.
Dlouho jsem o Charlesovi pochybovala.
Jestli je dost silný.
Dost tvrdý.
Ale podívejte, čím si prošel.
Nejdřív ta nahrávka a vlna ponížení.
Pak ten rozhovor a vlna kritiky.
Nic z toho ho nezlomilo.
Naopak.
Možná je šílený, jak si všichni myslí,
ale určitě není slabý, jak si všichni myslí.
Ten dnešní Charles byl silný.
Sebevědomý.
Vyzrálý.
Má všechny předpoklady k vládnutí a tak trochu už s tím i začal.
Co tím myslíš?
Od loňského roku,
možná to trvá déle,
si pomalu ale jistě buduje svůj vlastní dvůr v paláci sv. Jakuba.
Svůj vlastní Kamelot.
PŘÍBĚHY ÚSPĚŠNÝCH
Má vlastní poradce a moderní progresivní program.
Ví, že se jednoho dne stane králem Karlem III.,
a začíná nám ukazovat, jak to bude vypadat,
až bude vládnout.
Cílem Princovy nadace je pomáhat mladým lidem, jako jste vy.
Rozvíjet jejich dovednosti
a dodávat jim odvahu plnit si své touhy a ambice.
Moc mě těší.
Možná namítnete, že člověk mého věku a postavení
může jen těžko pochopit, co prožíváte
nebo s jakými předsudky se často setkáváte.
Věřte mi nebo ne, tak trochu to chápu.
Vím totiž, jaké to je, když vás někdo soudí a kritizuje.
Také vím, že ti, kteří kritizují, se většinou mýlí.
Že lidé tam venku nemají ponětí, jaký jsem doopravdy.
A co ty?
Jsem přesvědčený, že v každém z vás něco je.
Přehlížený potenciál.
Talent, který by se měl rozvíjet.
A o tom je Princova nadace.
Dodá vám odvahu uvěřit ve vlastní plány
a finance je zrealizovat.
Chci oslovit ty, kteří jsou přehlíženi. Odmítáni.
Chci jim dát šanci.
Člověk totiž musí mířit vysoko,
aby zjistil, na co ve skutečnosti dosáhne.
Děkuji.
Díky moc.
PRINCOVA NADACE BYLA ZALOŽENA V ROCE 1976, ABY PODPOŘILA ZNEVÝHODNĚNOU MLÁDEŽ.
DO DNEŠNÍHO DNE POMOHLA ROZVINOUT POTENCIÁL MILIONŮ MLADÝCH LIDÍ
A OBOHATILA TAK SPOLEČNOST O 1,4 MILIARDU LIBER.
Překlad titulků: Irena Křiváková