‎UN SERIAL NETFLIX
‎Cum să descrii poziția de Prinț de Wales?
‎Nu e tocmai o slujbă.
‎Și mai puțin o vocație. E doar o…
‎încurcătură.
‎Prinții anteriori s-au mulțumit ‎să-și irosească viețile cu indolență,
‎dar problema mea e că nu suport delăsarea.
‎Sau risipa.
‎În fiecare zi, cunosc oameni ‎din toate domeniile.
‎Preoți, savanți, antreprenori,
‎bărbați și femei de vârsta mea ‎care și-au făcut un rost în viață.
‎Acesta este tocmai lucrul…
‎care nu îmi este permis.
‎În orice altă sferă profesională…
‎aș fi la apogeul carierei.
‎În schimb…
‎ce sunt eu, doar un…
‎ornament inutil,
‎blocat într-o sală de așteptare, ‎strângând praf.
‎Iar am început. ‎Tânguiala de dinainte de masă.
‎Mă simt grozav să vorbesc deschis ‎de față cu prietenii.
‎Înțelegem. Sunteți o resursă ‎tragic de irosită.
‎Faceți o muncă extraordinară ‎cu Trustul Prințului.
‎Readuceți tineri pe calea cea dreaptă ‎și oferiți mii de burse anual.
‎20.000 de mii, mai precis.
‎Cea mai recentă inițiativă este finanțarea ‎centrelor serale din toată țara,
‎unde copiii din familii supraaglomerate ‎și cu venituri reduse își pot face temele.
‎Ce idee minunată!
‎Nu sună ca un ornament ‎care strânge praf.
‎Mulțumesc, Nancy.
‎Încă n-am terminat munca. ‎Vă rog să mă scuzați.
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună, domnule!
‎Unu, doi, trei, dă-mi!
‎Sunteți prea lenți! Haideți!
‎- Am cinci cărți. ‎- Alo?
‎Andrew.
‎- Alteță. ‎- Adică am pierdut?
‎Mami?
‎- Este… ‎- ‎Va veni la telefon imediat.
‎Trebuie să aștept până răspunde dincolo.
‎Unu, doi, trei, dă-mi!
‎Sunteți împreună cu toții?
‎Da.
‎E o perioadă specială a anului.
‎Sunteți doar voi patru de Crăciun?
‎- ‎Cred că a intrat pe fir. ‎- Mulțumesc.
‎Intru în joc. Faceți loc. ‎Laura, iar trișezi?
‎Bună!
‎Aș vrea să răspunzi tu. ‎Nu știu ce să zic.
‎Suntem singuri acum. Sunt în dormitor.
‎- ‎În pat? ‎- Pe el.
‎Ce pat norocos!
‎- ‎Încă ești în Cheshire? ‎- Da.
‎Îmi lipsești enorm.
‎O să mă întorc în curând, dragule.
‎- Ții discursul la Oxford mâine? ‎-‎ Da.
‎De asta am sunat. Ai răbdare să-l asculți?
‎E lung? Avem oaspeți.
‎Nu, e scurt și la obiect.
‎Puțin controversat.
‎De asta am nevoie de părerea ta. ‎Tu știi mereu când să-mi pui frână.
‎Bine.
‎- Amintește-mi subiectul. ‎- ‎Predatul limbii engleze în școli.
‎„E uluitor să te gândești că în Anglia
‎am creat una dintre cele mai frumoase ‎limbi din lume.
‎Totuși, ritmul în care limba degenerează ‎a devenit un motiv de îngrijorare.
‎E o tragedie pentru generația următoare
‎că în locul de baștină al limbii ‎lui Keats, Shelley și Shakespeare,
‎eforturile de a conserva limba ‎și standardele educative
‎nu mai sunt o prioritate.
‎Dacă vedem cum este folosită engleza ‎în afaceri, presa populară
‎sau la televiziune,
‎ba chiar și în școli, ‎universități și instituții,
‎veți vedea cât a sărăcit ‎măreața noastră limbă maternă.”
‎- Care e adresa? ‎- Sutton Drive.
‎- În ce oraș? ‎- Chester.
‎Urgențe. Ce s-a întâmplat?
‎Am nevoie de o ambulanță.
‎Am un accident minor ‎la intersecția Hedley, posibil șofer beat.
‎Pacientul sângereză?
‎Da, așa cred.
‎Are hemoragie.
‎Face mișto. A înnebunit.
‎Puteți să vă calmați ‎și să-mi spuneți ce s-a întâmplat?
‎„…veți vedea cât a sărăcit ‎măreața noastră limbă maternă.
‎Totul se întâmplă «la capătul zilei»
‎și orice situație e «câștig garantat».
‎Ca Prinț de Wales, ‎nu mi se va mulțumi că spun asta,
‎dar putregaiul se răspândește ‎din instituțiile ale cărora datorie este
‎să ocrotească moștenirea noastră ‎lingvistică și culturală.
‎Dacă vrem să producem ‎următoarea generație de scriitori,
‎trebuie să folosim sistemul de educație ‎ca să ne protejăm cel mai mare export,
‎limba engleză, ‎care, la fel ca oricare altă limbă,
‎e mult mai mult ‎decât o colecție de cuvinte.
‎Este o cale de a construi punți
‎între oameni din pături sociale, ‎culturi și generații diferite.”
‎- Cum ți se pare? ‎- E genial.
‎Poți merge mai departe. ‎Limba e ca o specie pe cale de dispariție.
‎E scandalos ‎cum permitem să fie măcelărită.
‎Sunt întru totul de acord.
‎Secretarul meu privat crede ‎că am exagerat.
‎Publicul trebuie ‎să tânjească după mai mult.
‎Da.
‎Trebuie să simți atmosfera din cameră.
‎S-o iei pe pipăite…
‎Dacă mă înțelegi.
‎Te pricepi de minune la pipăit.
‎Termină!
‎E prea periculos.
‎Dacă o difuzăm, putem fi responsabili ‎pentru destrămarea căsniciei regale.
‎Dar nu vreau ca amicul nostru ‎să traverseze strada
‎și să o vândă altcuiva.
‎Plătiți-i cât cere.
‎Păstrați banda și țineți-o în seif ‎până altădată.
‎Ascensorul coboară.
‎Te-ai dus la culcare?
‎Nu, sunt aici.
‎Noapte bună! Te iubesc.
‎Te ador.
‎Noapte bună!
‎COMITETUL
‎TREI ANI MAI TÂRZIU
‎Sunteți hotărâți?
‎Fără dubii sau ezitări?
‎Asta vă doriți cu adevărat?
‎Prea bine.
‎Cu aprobarea dv, doresc să informez Camera
‎că Palatul Buckingham ‎emite această declarație.
‎După cum urmează:
‎„Cu regret, Prințul și Prințesa de Wales ‎au decis să se despartă.
‎Altețele nu intenționează să divorțeze,
‎iar pozițiile lor constituționale ‎rămân neafectate.”
‎„Împărtășim marea suferință ‎pe care acest anunț o va provoca…
‎și cerem publicului să se roage cu noi
‎pentru ca Domnul să le dea consolare ‎și putere prințului și prințesei.”
‎„Decizia prințului și prințesei ‎să se despartă a fost amiabilă.
‎Vor continua să participe integral ‎în creșterea copiilor…”
‎„…și își vor continua
‎angajamentele publice individuale.”
‎„Regina și Ducele de Edinburgh, ‎deși triști,
‎înțeleg dificultățile ‎care au dus la această decizie.”
‎Acesta este textul anunțului.
‎Din partea tuturor celor prezenți de față
‎și în numele multor altora, ‎le ofer susținere
‎Prințului și Prințesei de Wales ‎în acest moment dificil.
‎Adevărat!
‎Când o navă este pe marea agitată,
‎uneori este necesar să-i schimbi cursul.
‎De asta ne aflăm cu toții aici azi.
‎Această expediție este ideea ‎Lordului Șambelan.
‎- David, voiai să spui câteva cuvinte? ‎- Mulțumesc, domnule.
‎Cred că știm cu toții că ultimii ani ‎au fost foarte dificili pentru monarhie.
‎Incendiul de la castelul Windsor,
‎eșecul mai multor căsnicii regale,
‎dezbaterile recente ‎despre valoarea și relevanța familiei…
‎Da, bine. ‎Nu e nevoie să facem recapitulaea.
‎În consultări cu Maiestatea Sa
‎și Înălțimea Sa Ducele de Edinburgh,
‎am decis să înființăm un comitet informal.
‎Un grup operativ ‎pentru a asigura supraviețuirea monarhiei
‎într-o lume care se schimbă rapid.
‎Întrucât ideea este să găsim ‎noi direcții pentru o cale mai departe…
‎„Înainte.”
‎Domnule?
‎Înainte, David. Calea înainte.
‎Îi vom spune Grupul calea înainte.
‎Ar trebui să fiu recunoscător.
‎Îi bat la cap cu schimbarea…
‎de nu mai știu când ‎și după 25 de ani le vine mintea la cap.
‎- Ce idei le-au venit? ‎- Ești pregătită?
‎Să primească publicul ‎în boxa regală de la Albert Hall uneori.
‎- Radical! ‎- Să facă opțională plecăciunea
‎pentru anumiți membri ai familiei regale.
‎Să dea fanfarei Forțelor Aeriene Regale ‎un rol mai important
‎în ceremonia schimbării gărzii.
‎- Cum e asta progresist? ‎- Au femei în fanfară.
‎Trăiască revoluția!
‎Da. În același timp, ‎nimic despre reforma constituțională
‎sau despre monarh ca șef de stat,
‎dar și guvernator al Bisericii Anglicane.
‎Cum să împaci asta ‎cu ideea de democrație modernă?
‎Le-am spus că ne trebuie ceva mult mai…
‎…radical!
‎Voi vorbiți despre reduceri de costuri ‎și reformarea listei civile.
‎De ce să nu o abolim cu totul? ‎Monarhia se poate finanța singură.
‎Vorbiți despre mai multe femei ‎în ceremonii,
‎dar de ce nu ceva mult mai cuprinzător?
‎Să eliminăm interdicția ‎ca fetele mari să devină moștenitoare?
‎Problema cu ideile prezentate aici e ‎că nu reprezintă țara din era actuală,
‎cum arată, ce simte și ce o preocupă.
‎Educație, protecția mediului, ‎oportunități pentru tinerii dezavantajați,
‎lucruri pentru care lupt de ani de zile.
‎Mă tem că m-am lăsat purtat de val.
‎Chiar am îndrăznit să o critic ‎pe șefa cea mare, de față cu ea.
‎Doamne!
‎Am văzut cu toții sondajul recent ‎despre sindromul reginei Victoria
‎și câți oameni consideră casa regală ‎distantă și ruptă de realitate.
‎Spuneți că vreți să modernizați monarhia.
‎Eu vă propun tocmai asta.
‎O nouă monarhie mai socialistă,
‎definită mai puțin de mister, ‎magie și drepturi divine
‎și mai mult de rolul nostru practic ‎în societatea de azi.
‎A fost un alt Charles azi.
‎Despărțirea de Diana l-a eliberat, ‎l-a revitalizat.
‎Dacă poporul își dorește un monarh ‎informat și în pas cu vremurile?
‎Opiniile controversate ‎și agitația politică
‎nu sunt ‎ce își dorește poporul de la suveran.
‎Cât timp înființăm comitete ‎și grupuri operative
‎ca să găsim căi înainte…
‎ar putea fi util să recunoaștem…
‎că soluția pe care o căutăm…
‎ar putea fi chiar în fața noastră.
‎Îmi dau târcoale.
‎Aylard.
‎Da.
‎- ‎Am verificat. ‎- Bine.
‎Domnule.
‎Înregistrarea a fost făcută ‎de un operator radio amator.
‎V-a identificat vocile ‎și a vândut-o către ‎Daily Mirror.
‎Atunci, ziarul a decis să nu o publice,
‎deoarece ar fi putut afecta negativ ‎căsnicia regală.
‎Dar v-ați despărțit de Prințesa de Wales,
‎așa că ziarul consideră ‎că o poate publica.
‎Cred că trebuie să ne pregătim
‎pentru publicarea transcrierilor ‎în zilele următoare.
‎Cum pot face asta?
‎E o conversație privată.
‎Între doi adulți. Nu e treaba altcuiva.
‎Din păcate, deși interceptarea ‎apelurilor telefonice private e ilegală,
‎operatorul radio amator în cauză
‎pretinde că a descoperit conversația ‎complet întâmplător.
‎Ceea ce ar fi greu de demontat.
‎Nici nu-mi amintesc conversația.
‎Am descoperit ce s-a spus?
‎Încă nu avem detalii, ‎dar ni s-a spus că este intimă.
‎Foarte intimă.
‎- Ce părere ai? ‎- Cred că e genial.
‎Poți merge mai departe.
‎Limba noastră ‎e ca o specie pe cale de dispariție.
‎E scandalos ‎cum permitem să fie măcelărită.
‎Sunt de acord.
‎Secretarul meu personal crede ‎că am exagerat.
‎Publicul trebuie ‎să tânjească după mai mult.
‎Da.
‎Trebuie să simți atmosfera din cameră.
‎S-o iei pe pipăite…
‎Dacă mă înțelegi.
‎Te pricepi de minune la pipăit.
‎Termină!
‎Ce aș vrea să te pipăi acum!
‎Peste tot.
‎În sus și în jos, înăuntru și afară.
‎Mai ales așa.
‎De asta am nevoie acum.
‎Da?
‎M-ai revigora.
‎Nu suport o duminică fără tine.
‎Dumnezeule!
‎Ca în emisiunea ‎„Începe săptămâna”.
‎Nu pot începe săptămâna fără tine.
‎- Îți umplu rezervorul. ‎- Da.
‎- Ca să faci față. ‎- Apoi mi-e bine.
‎Dar eu?
‎DECIDE SINGUR
‎Problema e că am nevoie de tine ‎de câteva ori pe săptămână.
‎Și eu.
‎Am nevoie de tine toată săptămâna. ‎Tot timpul.
‎Dragule, te vreau acum.
‎Da?
‎- Și eu. ‎- Cu disperare.
‎Doamne, aș vrea…
‎să locuiesc în pantalonii tăi, ‎ar fi mai ușor așa.
‎În ce te-ai transforma? În chiloței?
‎Sau un tampon, Doamne ferește!
‎Ești dus cu pluta.
‎Ce idee minunată!
‎Să fiu aruncat la toaletă
‎și să mă învârt la nesfârșit, ‎la suprafață, fără să mă duc la fund.
‎Vai, dragule!
‎Până vine următorul.
‎Te-ai putea întoarce ca o cutie.
‎- Ce fel de cutie? ‎- Una de Tampax.
‎- Am putea s-o ținem la nesfârșit. ‎- Așa e.
‎- Te-ai dus la culcare? ‎- Nu, sunt aici.
‎Mă suni când te trezești?
‎Noapte bună, dragule. Te iubesc.
‎Și eu te iubesc.
‎- Nu vreau să-mi iau rămas-bun. ‎- Nici eu.
‎Dar trebuie să dormi.
‎Pa, iubito.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Apasă butonul.
‎Apăs țâța.
‎Aș vrea să mi-o apeși pe a mea.
‎Doamne!
‎Și eu.
‎Din ce în ce mai tare.
‎Noapte bună!
‎Noapte bună! Te iubesc.
‎Te ador.
‎Noapte bună!
‎Așa-zisele „Înregistrări Camillagate” ‎fac vâlvă în Marea Britanie.
‎Apelul, chipurile între prințul Charles ‎și o prietenă, este de acum trei ani.
‎Nu-și va reveni. Discuția e deșănțată.
‎Ridică semne de întrebare ‎dacă prințul ar putea fi rege.
‎Încă un scandal regal pe prima pagină.
‎O nouă lovitură ‎încasată de o monarhie în criză.
‎Sally Hickman, NBC News, Londra.
‎Ia! Ți-am adus un medicament ‎de răceală chimic pentru elefanți.
‎Știu că probabil iei ‎vreo rădăcină sau plantă.
‎Usturoi, ghimbir și soc.
‎Am zis să-ți aduc ceva ce funcționează.
‎Bietul de tine.
‎E un asasinat.
‎Decimarea completă a caracterului meu.
‎A tot ce am muncit să clădesc.
‎Nu e un secret că de-a lungul anilor ‎ți-ai adus multe pe cap singur.
‎Dar nimeni nu merită asta.
‎Mulțumesc.
‎Ipocrizia mă exasperează.
‎De parcă jurnaliștii ăștia ‎nu au vorbit cu iubiții la telefon.
‎Sau n-au spus lucruri jenante.
‎A fost cam jenant, nu?
‎A fost puțin cam… ginecologic ‎pentru gustul meu.
‎În fine…
‎Odată ce mi-am scos capul din mâini ‎și degetele din gât…
‎a rămas un reziduu surprinzător.
‎Am fost emoționată…
‎de doi adolescenți ‎de o vârstă mai înaintată
‎atât de spectaculos de umani…
‎și îndrăgostiți.
‎Măcar pentru asta meriți laude.
‎Mai ales în familia asta.
‎Ești dulce.
‎Mă îndoiesc ‎că tata o să vadă lucrurile la fel.
‎Bine…
‎Vorbim mâine. Sau când o fi.
‎Dacă nu mi-ar fi rușine, m-ar impresiona ‎măreția realizării tale.
‎Dintr-un singur foc,
‎ai reușit să înfurii biserica ‎pe chestiuni de caracter
‎și politicienii cu un comportament ‎complet inadecvat.
‎Camera Comunelor vuiește.
‎Spun că am apăsat ‎butonul de autodistrugere.
‎Printre multele tale ‎titluri militare nejustificate…
‎se numără cel de colonel-șef ‎al Regimentului Regal din Țara Galilor.
‎Ne poți aminti sloganul lor?
‎În engleză.
‎Moarte înainte de dezonoare.
‎- Mai tare! ‎- Moarte înainte de dezonoare.
‎Un sentiment asupra căruia ‎ai face bine să meditezi.
‎Încă ești aici?
‎A fost atât de dureros!
‎Și atât de public.
‎Și superfluu.
‎Toată lumea de la sediu e speriată, ‎inclusiv scumpul meu tată.
‎Nu știu cum s-a schimbat lumea ‎și fiecare dă vina pe ceilalți.
‎Nu e o scuză ‎pentru exhibiționism gratuit și sadic.
‎Ca bătăușii pe terenul de joacă.
‎Toți lingăii dădeau din cap.
‎Bucuroși că insultele ‎nu le erau adresate lor.
‎Nu-mi dau de ales decât să…
‎Să te protejezi.
‎Să ai grijă de tine.
‎Da.
‎Istoricii nu vor putea determina ‎când s-a produs ruptura,
‎fiindcă nu e nimic oficial.
‎Dar o schimbare se petrece. ‎Uitați-vă în jur. Ce vedeți?
‎Nu curteni scorțoși, ‎ci tineri profesioniști moderni.
‎Grupul calea înainte, ‎sau Grupul în urmă, cum îi zic eu,
‎e menit să pregătească monarhia ‎pentru următorul mileniu,
‎dar pare că sunt confuzi ‎în privința mileniului în care ne aflăm.
‎Ca principiu, dacă ne dorim ‎să salvăm monarhia,
‎trebuie să facem opusul ‎recomandărilor Grupului calea înainte.
‎Suntem de acord. Sondajele arată ‎că monarhia e înghețată în timp.
‎În mod periculos.
‎Este esențial ca oamenii să aibă ‎în ce să creadă și să fie optimiști.
‎Dacă cineva întreabă care este viitorul ‎monarhiei, dv sunteți răspunsul.
‎Dar problema e că lumea nu vă cunoaște.
‎Nu știu cine sunteți, ‎ce gândiți sau simțiți…
‎De acord.
‎Dar ce să facem?
‎Pentru început, ne-am gândit…
‎că soluția ar fi o emisiune televizată ‎matură, progresivă și deschisă,
‎în care Prințul de Wales primește ‎în sfârșit ocazia să vorbească liber.
‎Pe lângă un interviu ‎care să acopere teme diverse,
‎putem oferi acces nemaivăzut camerelor ‎la un viitor rege la muncă.
‎Un portret intim și riguros
‎al unui bărbat cultivat, ‎atent și progresist,
‎care a fost Prinț de Wales ‎timp de un sfert de secol.
‎Prezentând viziunea sa ‎pentru o monarhie și țară moderne.
‎Cine ar lua interviul?
‎Sunt mai mulți candidați,
‎dar Jonathan Dimbleby ‎este primul pe lista noastră.
‎Este serios, corect și independent.
‎Durham ar fi ideal ‎dacă mergem în South Shields.
‎Cu Dimbleby, lumea va ști ‎că nu e vorba de regalism obosit.
‎Există un oarecare risc.
‎Va întreba despre căsnicie ‎la un moment dat.
‎Dar considerăm că avem ‎mult mai multe de câștigat.
‎Nu vă grăbiți.
‎Rezervat…
‎- Suntem gata? ‎- Da.
‎- Bine. ‎- Începem.
‎Mulțumesc.
‎- Salut, Jonathan! Ce mai faci? ‎- Bună ziua!
‎- Unde vrei să stau? ‎- Aici, vă rog.
‎Liniște, vă rog!
‎- Așa! ‎- Cinci, patru, trei…
‎Alteță Regală, se poate spune ‎că, în ultimii ani,
‎familia regală a suferit ‎o serie de neplăceri.
‎Credeți că în urma acestor probleme, ‎atât familiale, cât și personale,
‎monarhia poate supraviețui?
‎Da, și mai mult de atât, că poate înflori.
‎Dar trebuie să se adapteze.
‎Nu e un secret ‎că sunt deschis ideii de reformă.
‎Cred că suntem într-un punct critic ‎pentru monarhie
‎și trebuie să fim radicali.
‎Însă nu pot face foarte multe ‎din poziția de Prinț de Wales.
‎Ca rege, veți fi și capul bisericii.
‎În trecut, v-ați arătat interesat ‎de alte credințe.
‎Cum împăcați aceasta cu un viitor rol
‎de guvernator al Bisericii Anglicane, ‎Apărător al credinței?
‎Prefer să nu mă consider apărătorul ‎unei singure credințe, cele anglicane,
‎ci al credinței în general.
‎De ce ar avea Biserica Anglicană ‎un monopol asupra monarhiei?
‎Cum rămâne cu evreii, catolicii, ‎sikhii, musulmanii și hindușii?
‎Nu sunt și ei supușii noștri?
‎Desigur, o anumită întrebare ‎răsună în conștiința publicului,
‎anume starea căsniciei dv ‎cu Prințesa de Wales.
‎Una dintre cele mai grave acuzații ‎privind căsnicia este
‎că ați fost infidel în rânduri repetate
‎și că relația apropiată ‎cu Camilla Parker Bowles
‎a fost un factor decisiv ‎în destrămarea relației maritale.
‎Ce răspuns aveți?
‎Dna Parker Bowles se numără ‎printre apropiații mei,
‎o prietenă pe care sunt norocos să o am.
‎Chiar și în cadrul unei căsnicii,
‎trebuie să cultivi prietenii externe.
‎Iar dna Parker Bowles este una ‎dintre mai mulți prieteni
‎care mi-au fost apropiați ‎de-a lungul anilor.
‎Când v-ați căsătorit,
‎v-ați luat un angajament sacru ‎să respectați jurămintele maritale.
‎Ați încercat să fiți fidel la început?
‎Desigur.
‎- Și ați fost? ‎-‎ Da.
‎Până…
‎Până când a devenit evident…
‎că nu puteam salva căsnicia.
‎Deși amândoi ne-am dat silința.
‎În acel moment…
‎am încercat să-mi fac datoria.
‎Dar nu am avut…
‎Nu se mai putea face nimic.
‎Așadar, da…
‎am reînnodat prietenii vechi.
‎Ați fost foarte onest și direct ‎în răspunsurile date azi.
‎Sperați că această controversă ‎va dispărea acum?
‎Așa aș prefera.
‎Sursa dificultăților acestora e…
‎faptul că noi, cei din monarhie, ‎ne prezentăm sub formă idealizată.
‎Ca soți, soții sau… părinți.
‎Adesea, adevărul este foarte diferit.
‎Oamenii trebuie să se întrebe ‎ce își doresc de la conducători.
‎Vor pe cineva care greșește,
‎dar învață din greșeli și evoluează,
‎care recunoaște nevoia de schimbare ‎și are o viziune?
‎Sau pe cineva ‎mulțumit să facă mereu aceleași greșeli…
‎și care menține aceeași stare de fapt?
‎Aceasta este alegerea ‎pe care trebuie să o facă oamenii.
‎Această dorință de progres
‎este reflectată în mai multe aspecte ‎ale muncii dv ca Prinț de Wales.
‎Prințul Charles și-a deschis sufletul ‎în fața națiunii ieri
‎într-un documentar de televiziune ‎menit să-i prezinte munca
‎și nu părea să aibă regrete ‎când a salutat mulțimile azi
‎la prima sa apariție în public ‎după difuzarea emisiunii.
‎Asistenții săi au declarat
‎că sunt încântați de reacția ‎la controversatul portret televizat.
‎Palatul a declarat că a primit ‎nenumărate apeluri încurajatoare.
‎Emisiunea a conținut ‎mai multe dezvăluiri intime,
‎inclusiv prietenia apropiată a prințului ‎cu dna Camilla Parker Bowles.
‎Recunoașterea a împărțit telespectatorii ‎între cei care au apreciat lămuririle
‎și cei care consideră ‎că prințul a făcut o greșeală.
‎Palatul Kensington nu a răspuns.
‎Însă prințesa și-a întrecut soțul
‎participând la serata de vară anuală ‎de la Serpentine Gallery
‎cu un aspect sfidător
‎în ceea ce mulți numesc ‎„rochia ei de răzbunare”.
‎Prințul și prințesa se concentrează ‎pe rolurile lor oficiale.
‎Însă nu există dubii ‎că războiul Prinților de Wales
‎a intrat într-o etapă mai instabilă.
‎Camilla!
‎Ziarele îți spun „Jane cea banală”. ‎Cum le răspunzi, Camilla?
‎La o parte!
‎Reacția la interviu e împărțită
‎între cei care îl consideră pe prinț ‎nedemn să fie rege
‎și, ca atare, ar fi trebuit ‎să-și țină gura
‎și cei care au fost…
‎plăcut surprinși ‎de ceea ce au văzut și auzit.
‎În mod interesant, mesajul ‎că va fi apărătorul credinței în general…
‎incluzând evreii, musulmanii, ‎catolicii, hindușii și sikhii,
‎și nu doar apărător al Credinței, ‎a avut cea mai mare trecere.
‎Cuvintele sale au atins ‎anumite categorii din electorat
‎care de obicei sunt ignorate de monarhie.
‎Nu e rolul unui monarh să caute votanți ‎sau să facă campanie ca un politician,
‎căci Coroana în sine ‎este un simbol unificator.
‎Unește un regat compus din patru națiuni
‎și un commonwealth multirasial.
‎Simbolic.
‎Charles este frustrat
‎deoarece Coroana are ‎multe funcții are unui obiect inert.
‎El preferă să fie animat.
‎Dar asta presupune un pericol.
‎Poți sfârși prin a desface ‎mai multe decât faci.
‎Alteță.
‎Nu mănânci?
‎Nu, n-am poftă de mâncare.
‎Mă mir că tu ai.
‎De ce? E delicios.
‎Ce tot aud despre o carte?
‎Ideea e să scriu o carte ‎care să continue ideile din interviu.
‎De ce?
‎Lucrurile pe care voiam să le spun ‎despre educație, mediu și arhitectură
‎s-au pierdut printre prostiile ‎despre adulter.
‎De asemenea, oamenii sunt interesați.
‎Poate nu în măsura în care crezi tu.
‎Poate mai mult decât crezi tu.
‎Judecând după cutia mea poștală.
‎În secolul al XVIII-lea, era normal
‎ca Prințul de Wales să se instaleze ‎la Leicester House, să producă idei noi.
‎O monarhie paralelă, în esență. ‎O curte rivală.
‎Nu suntem în secolul al XVIII-lea.
‎În familia asta, nu creăm curți rivale.
‎Susținem suverana, nu o criticăm.
‎Toți vrem același lucru.
‎Sigur nu guști sparanghelul?
‎E din grădină.
‎Așa…
‎Mulțumesc pentru vizită.
‎Ani de zile, m-am îndoit de Charles.
‎Nu îl credeam puternic.
‎Sau destul de dur.
‎Dar uitați ce a îndurat.
‎Întâi umilința cu înregistrarea.
‎Apoi criticile după interviu.
‎Nu l-au îngenuncheat.
‎Ba dimpotrivă.
‎Poate că e nebun cum îl cred toți,
‎dar nu e slab cum îl crede lumea.
‎Charles cel de azi este puternic.
‎Încrezător. Matur.
‎Nu doar că e capabil, ‎dar s-a pus deja pe treabă într-un fel.
‎Cum adică?
‎În ultimul an sau poate mai demult…
‎Charles și-a creat propria curte ‎la St. James.
‎Propriul său Camelot.
‎Propriii lui consilieri, ‎politica sa modernă și progresistă.
‎Știe că va deveni cândva ‎regele Charles al III-lea.
‎Dacă vrem să știm cum va arăta asta…
‎Începe să ne arate.
‎Scopul Trustului Prințului este ‎să oferim tinerilor ca voi
‎abilitățile și încrederea ‎să vă împliniți visurile și ambițiile.
‎Îmi pare bine.
‎Poate credeți că cineva ‎cu vârsta și originile mele
‎nu înțelege ‎tinerii din comunitățile voastre
‎și judecata nedreaptă a societății ‎pe care o înfruntați uneori.
‎Întâmplător, înțeleg ‎într-o oarecare măsură
‎cum e să fii criticat și judecat.
‎Și știu că acele judecăți ‎sunt în mare parte neadevărate.
‎Că oamenii habar nu au ‎cine sunt cu adevărat.
‎Și pe tine?
‎Sunt sigur că fiecare dintre voi ‎are o calitate aparte.
‎O măreție nerecunoscută.
‎Un talent care merită recunoscut.
‎Acesta este scopul Trustului Prințului.
‎Să vă dea încrederea ‎să credeți în ideile voastre
‎și banii necesari să le realizați.
‎Vreau să îi ajut pe cei ‎care au fost ignorați, respinși.
‎Să mă asigur că primiți o șansă.
‎Doar când riscăm să mergem prea departe…
‎aflăm cât de departe ‎este posibil să ajungem.
‎Mulțumesc.
‎Mulțumesc mult.
‎PRINȚUL CHARLES ‎A ÎNFIINȚAT TRUSTUL ÎN 1976
‎ÎN BENEFICIUL TINERILOR DEZAVANTAJAȚI.
‎DE ATUNCI, ACESTA A AJUTAT ‎UN MILION DE TINERI
‎SĂ ÎȘI REALIZEZE POTENȚIALUL
‎CREÂND VALOARE DE 1,4 MILIARDE DE LIRE ‎PENTRU SOCIETATE