EN NETFLIX-SERIE
Och hur är det då att vara prinsen av Wales?
Det är knappast ett jobb. Än mindre ett kall. Det är bara en…
…belägenhet.
Tidigare prinsar av Wales har slösat bort sina liv på utsvävningar,
men jag står inte ut med sysslolöshet.
Eller utsvävningar.
Varje dag träffar jag människor från alla samhällsskikt.
Ministrar, forskare, entreprenörer…
Män och kvinnor i min ålder som har gjort avtryck på världen.
Det är just det
jag inte tillåts göra.
I vilket annat yrke som helst,
skulle jag vara på topp nu. Men istället…
Vad är jag? Bara en
menlös prydnadssak som ställts i ett väntrum
och samlar damm.
Vad jag håller på. Vad är väl en ostbricka utan gnäll?
Nej, det känns bara bra att vara uppriktig mot sina närmaste vänner.
Vi förstår.
Ni är kriminellt underutnyttjad.
Titta bara på ert arbete med Prince's Trust.
Ni hjälper unga på fötter och delar ut tusentals stipendier varje år.
Tjugotusen, faktiskt.
Vårt senaste initiativ är att finansiera kvällscenter runtom i landet
där barn från trångbodda hushåll eller låginkomsthushåll
kan sitta och göra sina läxor.
Vilken underbar idé.
Det låter inte som att ni bara samlar damm.
Tack, Nancy.
Dagens arbete är inte slutfört än. Ursäktar ni mig?
-God natt. -God natt, sir.
Ett, två, tre, skicka vidare.
Kom igen, det går för långsamt!
-Jag har fem kort. -Hallå?
Andrew.
-Ers Kungliga Höghet. -Förlorar jag då?
Mamma?
-Är hon… -Ett ögonblick bara.
Hon tar telefonen i andra rummet.
Ett, två, tre, skicka vidare.
Är alla samlade där?
Ja, alla är här.
Det är en speciell tid på året.
Blir det bara ni fyra till jul, eller…
-Nu har hon luren, sir. -Tack.
Okej, jag är med. Laura, fuskar du igen?
Hallå.
Jag vet aldrig vad jag ska säga när han svarar.
Nu är vi ensamma.
Jag är i sovrummet.
-I sängen? -På sängen.
Då har den tur.
-Är du kvar i Cheshire? -Ja.
Jag saknar dig.
Men snart är du hemma igen.
-Skulle du tala i Oxford imorgon? -Ja.
Det var därför jag ringde. Hinner du lyssna på talet?
-Är det långt? Vi har fullt hus. -Nej, kort. Och kvickt.
Och lite kontroversiellt.
Därför vill jag ha din åsikt. Du vet när jag behöver tyglas.
Okej.
-Vad var ämnet? -Skolans undervisning av engelska språket.
"Det är fantastiskt att tänka att vi i England
har skapat ett av världens vackraste språk.
Samtidigt ger språkets snabba förfall skäl till oro.
Det är en tragedi för nästa generation
att man i landet där Keats, Shelleys och Shakespeares språk föddes,
inte längre prioriterar språkets bevarande och undervisningens standard.
Om vi tittar på hur engelskan används inom handel, i populärpressen,
i tv-program,
eller på våra skolor, universitet och universitet,
så märker vi snart hur fattigt vårt modersmål har blivit."
Vilken adress?
Sutton Drive.
-I vilken stad? -Chester.
Berätta exakt vad som hände.
Jag behöver en ambulans.
En mindre olycka i Hedley-korsningen, möjligtvis rattfylla.
Blöder patienten?
Jag tror det.
Ja, han blöder.
Han driver med mig. Han är galen.
Kan du lugna ner dig och berätta vad som har hänt?
"…så märker vi snart hur fattigt vårt modersmål har blivit."
Allt händer 'i slutänden'.
Och i varje situation "vinner alla".
Jag lär inte få nåt tack för att jag påtalar det,
men rötan börjar i samma institutioner vars plikt det är
att bevara vårt stolta språkliga och kulturella arv.
Om vi vill få fram nästa generation stora författare,
måste vårt utbildningssystem skydda
det som lär vara landets största exportvara,
det engelska språket,
som precis som andra språk
är mycket mer än en samling ord.
Det är ett sätt att bygga broar
mellan människor av olika bakgrunder, kulturer och generationer."
-Vad tycker du? -Det är lysande.
Du kan gå ännu längre.
Språket är som en utrotningshotad art som måste skyddas.
Det borde inte få slaktas på det här viset.
Jag håller med.
Men min sekreterare tycker att jag går för långt.
Det kanske är bättre att låta åhörarna sukta efter mer.
Ja.
Man får väl ta in känslan i rummet.
Och känna sig för, om du…
Om du förstår.
Du är väldigt bra på att känna dig för.
Sluta.
Det är för farligt.
Om vi trycker det, kanske vi blir ansvariga för ett kungligt uppbrott.
Men jag vill inte att vår vän går tvärs över gatan
och säljer det till nån annan.
Betala det han begär.
Behåll bandet. Lägg det i kassaskåpet för framtiden.
Hissen går nedåt.
Har du somnat?
Nej, jag är här.
-Godnatt. Älskar dig. -Älskar dig.
God natt.
TRE ÅR SENARE
Är ni säkra på det här?
Inga tvivel? Ingen tvekan?
Är det verkligen vad ni vill?
Nåväl.
Fru talman, jag vill informera underhuset
om att Buckingham Palace har utfärdat följande uttalande.
Det lyder som följer.
"Det är med sorg som prinsen och prinsessan av Wales har valt att separera.
Det finns inga planer på skilsmässa,
och deras konstitutionella ställning påverkas inte."
"Vi delar den sorg som uttalandet kommer att orsaka
och ber allmänheten be med oss
om att Gud ska trösta och stärka prinsen och prinsessan."
"Beslutet att separera har fattats i samförstånd.
Båda kommer att delta fullt ut i barnens uppfostran…"
"…och båda kommer att fullfölja sina separata allmänna åtaganden."
"Drottningen och prins Philip är tagna,
men förstår svårigheterna som har lett fram till beslutet."
Så löd uttalandet.
Jag talar säkert för hela underhuset
och miljontals andra när jag erbjuder vårt stöd
till prinsen och prinsessan av Wales i denna svåra tid.
Instämmer.
När ett fartyg är ute i hårt väder,
är det ibland nödvändigt att byta kurs.
Det är därför vi är här idag.
Just det här är hovmarskalkens alster.
-David, ville du säga några ord? -Tack, sir.
Alla håller nog med om att de senaste åren har varit utmanande för monarkin.
Branden på Windsor Castle, kungliga äktenskap som går i kras,
ifrågasättanden vad gäller familjens egentliga värde och relevans…
Ja ja. Vi behöver inte ta upp det där igen.
I samråd med Hennes Majestät drottningen
och Hans Kungliga Höghet hertigen av Edinburgh
har vi beslutat att inrätta ett informellt krigsråd.
En insatsstyrka för att säkerställa monarkins överlevnad
i en föränderlig värld.
Och eftersom tanken är att hitta andra vägar vidare…
Framåt.
Ursäkta?
Framåt, David.
Vägar framåt.
…kallar vi det Vägen framåt-gruppen.
Jag borde väl vara tacksam.
Jag har tjatat om förnyelse sen…
…jag vet inte hur länge, och efter 25 år går de med på det.
-Vad har de tänkt sig? -Hör bara.
Att låta allmänheten använda den kungliga logen på Albert Hall.
Så radikalt.
Att göra det frivilligt att buga eller niga för vissa medlemmar av kungafamiljen.
Att ge flygvapnets musikkår en mer framträdande roll
vid vaktbytet vid palatset.
-Är det progressivt De har kvinnor i sina led.
Vive la révolution!
Precis. Inga konstitutionella reformer,
inget om att monarken är både statsöverhuvud
och högsta beskyddare i Engelska kyrkan.
Hur ska det fungera i en modern demokrati?
Exakt. Vi borde tänka mycket mer…
…radikalt.
Ni pratar om besparingsåtgärder och en reformerad civillista.
Varför inte avskaffa den helt? Låt monarkin finansiera sig själv.
Ni vill inkludera fler kvinnor i ceremonier,
men vad hindrar mer långtgående förändringar?
Varför inte tillåta att äldsta dottern ärver tronen?
Problemet med era idéer är att de inte återspeglar Storbritannien.
Hur det ser ut, hur det känns och vilka orosmolnen är.
Utbildningen, hotet mot miljön, bättre möjligheter för utsatta ungdomar,
sånt jag jobbat för i åratal.
Jag blev ganska ivrig.
Jag nämnde till och med vår stora ledare. Inför henne.
Jisses.
Alla såg den tråkiga undersökningen om drottning Viktoria-syndromet
och om att många anser att kronan är verklighetsfrånvänd.
Ni säger er vilja liva upp monarkin.
Det jag föreslår är just det.
En ny välfärdsmonarki
som handlar mindre om mystik och gudomlig rätt,
och mer om vår praktiska roll i dagens samhälle.
Vi fick se en annan Charles idag.
Separationen har befriat honom och gett honom energi.
Tänk om folk vill att regenten är välunderrättad och verklighetsförankrad?
Kontroversiella åsikter och politisk uppvigling
är inte vad folket vill ha av sin regent.
Men medan vi sätter ihop kommittéer och insatsstyrkor
i hopp om att hitta vägar vidare…
…så kan det vara bra att inse
att lösningen vi letar efter…
…finns mitt framför näsan på oss.
…surrar runt mig.
Aylard.
Ja.
-Vi har kollat här. -Okej.
Ursäkta.
Inspelningen gjordes av en radiointresserad amatör.
Han kände igen era röster och sålde bandet till Daily Mirror.
Tidningen valde att inte publicera nåt då, för att inte skada ett kungligt äktenskap.
Men nu när separationen är officiell, känner de sig fria att publicera.
Vi får nog stålsätta oss
och inse att utskrifterna kommer att publiceras inom kort.
Hur kan de få göra så?
Det var ett privat samtal.
Ett privat samtal mellan vuxna. Det angår ingen annan.
Tyvärr, sir. Även om det är olagligt att avlyssna privata samtal,
så råkade radiooperatören i det här fallet höra samtalet av en slump.
Det skulle bli svårt att motbevisa.
Jag minns inte ens samtalet.
Vet vi vad som faktiskt sades?
Inte i detalj, men det var tydligen… intimt.
Mycket intimt.
-Vad tycker du? -Det är lysande.
Du kan gå ännu längre.
Språket är som en utrotningshotad art som måste skyddas.
Det borde inte får slaktas på det här viset.
Jag håller med.
Men min sekreterare tycker att jag går för långt.
Det kanske är bättre att låta åhörarna sukta efter mer.
Ja.
Man får väl ta in känslan i rummet.
Och känna sig för, om du…
Om du förstår.
Du är väldigt bra på att känna dig för.
Sluta.
Gud, jag vill känna mig för på din kropp. Överallt.
Upp och ner. In och ut.
Särskilt in och ut.
Det är precis vad jag behöver just nu.
Jaså?
Det skulle liva upp mig.
Jag klarar inte en söndagskväll utan dig.
Herregud.
Det är som det där programmet Start the Week.
Jag kan inte börja veckan utan dig.
-Jag fyller din tank. -Ja, det gör du.
-Så att du orkar. -Sen går det bra.
Och jag, då?
AVGÖR SJÄLV
-Jag behöver dig flera gånger i veckan. -Samma här.
Jag behöver dig hela veckan. Hela tiden.
Älskling, jag vill ha dig nu.
Jaså?
Detsamma.
Jag är desperat.
Jag önskar att jag kunde
bo i dina byxor eller nåt. Det vore så mycket enklare.
Vad ska du förvandlas till? Ett par trosor?
Eller, Gud förbjude, en tampong. Det vore typiskt.
Du är helt från vettet.
Vilken underbar idé.
Det vore typiskt mig att bli nedspolad
och snurra runt där för alltid utan att nånsin åka med ner.
Åh, älskling.
Tills det är dags för nästa.
Du kan ju komma tillbaka som en ask.
-Vadå för ask? -En ask med tamponger.
-Så kan du bara köra på. -Det är sant.
Har du somnat?
Nej, jag är här.
Ringer du mig när du vaknar?
God natt. Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
-Jag vill inte lägga på. -Inte jag heller.
Men du måste sova lite.
Hej då, älskling.
-Hej då. -Hej då.
Tryck på knappen.
Eller tutten.
-Jag önskar att du tryckte på min. -Herregud…
Jag också.
Hårdare och hårdare.
Åh, älskling…
God natt.
-Jag älskar dig. -Älskar dig.
God natt.
Publiceringen av de så kallade Camillagate-banden har lett till uppror.
Samtalet mellan prins Charles och en nära vän spelades in för tre år sen.
Det här går inte att glömma. Det är snuskigt.
Det har väckt tvivel kring huruvida prinsen kan bli kung.
Ännu en kunglig skandal skapar rubriker.
Ännu ett hårt slag mot en monarki i kris.
Sally Hickman, NBC News, London.
Här.
Jag tog med vapenklassad, kemikalisk medicin mot din förkylning.
Du tar säkert örter eller nåt.
Vitlök, ingefära och fläderbär.
Jag ville ge dig nåt som funkar.
Din stackare.
Det är ett lönnmord.
En fullständig sågning av min karaktär
och av allt jag kämpat så för.
Du vet att jag tycker att du ofta har satt dig själv i klistret.
Men det här är oförtjänt.
Tack.
Det är hyckleriet som är värst.
Som om ingen av reportrarna nånsin sagt nåt pinsamt till en älskare i telefon.
Ja, det var lite pinsamt, va?
Det var lite väl gynekologiskt för min smak.
Men…
…när jag väl hade tagit fingrarna ur halsen…
Herregud…
…var den kvarvarande känslan förvånande.
Jag blev rörd över
att två tonåringar av en viss ålder var så härligt mänskliga och…
…förälskade.
Det förtjänar du beröm för.
Särskilt i den här familjen.
Vad gullig du är.
Kära pappa lär inte se det så.
Då så.
Vi hörs imorgon. Eller nåt.
Om jag inte skämdes så,
kanske jag skulle uttrycka min beundran för vidden av din bedrift.
I ett enda svep
lyckades du alienera kyrkan med din omoral,
och politikerna med ditt missklädsamma beteende.
Det är uppror i underhuset.
De menar att vi tryckt på självförstörelseknappen.
En av dina många oförtjänta militära utmärkelser
är att du är hedersöverste för Wales kungliga regemente.
Kan du påminna oss om deras motto?
På engelska.
Hellre död än vanärad.
-Vad sa du? -Hellre död än vanärad.
Det är en tanke som du borde reflektera över.
Är du kvar än?
Det var så smärtsamt.
Och så offentligt.
Och så onödigt.
Alla på högkvarteret, även min far, är rädda.
De vet inte att världen har förändrats. Alla klandrar varann.
Det ursäktar inte ogrundad sadistisk exhibitionism.
Det är ren mobbning.
Alla ja-sägare nickade,
tacksamma för att hans glåpord inte var riktade mot dem.
Nu har jag inget annat val än…
Att skydda dig själv.
Att ta hand om dig själv.
Ja.
Historikerna kommer inte att kunna peka ut en brytpunkt,
för officiellt har inget hänt.
Men en förändring är på gång. Se er omkring. Vad ser ni?
Inga gamla hovstofiler, utan unga, moderna yrkesmänniskor.
Vägen framåt-gruppen,
eller Hopplöst efter-gruppen som jag brukar säga,
ska förbereda monarkin för kommande årtusende,
men de verkar inte ha förstått vilket årtusende vi lever i.
Som vägledande princip, om vi nu vill rädda monarkin,
bör vi göra raka motsatsen till det gruppen föreslår.
De flesta verkar vara överens om att monarkin har kört fast.
På ett farligt vis.
Människor måste få en anledning att tro på och se fram emot framtiden.
Om man frågar sig vad monarkins framtid är, är svaret…
…ni, sir.
Men problemet är att ingen känner er.
De vet inte vem ni är, vad ni tycker och tror…
Jag håller med.
Men vad ska vi göra åt det?
En tanke vi hade var att…
En mogen, progressiv tv-special kanske vore en början.
Prinsen av Wales skulle äntligen få möjlighet att säga sin åsikt.
Utöver en uttömmande intervju skulle vi kunna ge kamerorna
en unik inblick i en framtida kungs arbete.
Ett intimt och respektingivande porträtt
av en upplyst, omtänksam, progressiv man
som har varit prinsen av Wales i ett kvarts sekel,
så att han får förklara sin vision för den moderna monarkin.
Vem hade ni i åtanke som intervjuare?
Det finns ett antal kandidater, men vi tror på Jonathan Dimbleby.
Han är seriös och rättfram. Han är självständig.
Durham skulle passa bra om vi ska åka från South Shields…
Med Dimbleby skulle folk förstå att det inte handlar om inställsamhet.
Det finns vissa risker.
Förr eller senare lär han fråga om äktenskapet.
Men som vi ser det överväger det positiva.
Ingen brådska.
Var samlad…
-Är vi klara? -Ja.
-Bra. -Då så.
Tack.
-Hej, Jonathan. Hur står det till? -Sir.
-Var vill du ha mig? -Ni kan slå er ner där.
-Varsågod. -Tystnad, tack.
-Då så. -Fem, fyra, tre…
Ers Kungliga Höghet, man kan lugnt säga
att kungahuset har drabbats av en del motgångar på sistone.
Efter allt som hänt såväl familjen och er personligen,
tror ni att monarkin kan överleva?
Mer än så. Jag hoppas att den kan blomstra.
Men då måste den anpassa sig.
Det är ingen hemlighet att jag är öppen för reform.
Jag tror att det här är en avgörande tid för monarkin. Vi måste vara radikala.
Men som prinsen av Wales är det begränsat vad jag kan göra.
Som kung kommer du också att bli kyrkans överhuvud.
Tidigare har du visat intresse för andra religioner.
Hur går det ihop med en framtida roll
som Engelska kyrkans högsta beskyddare, som trons försvarare?
Jag ser mig hellre som försvarare av inte bara en tro
eller Engelska kyrkan, utan av tro i allmänhet.
Varför ska Engelska kyrkan ha monopol på kronan?
Judar, katoliker, sikher, muslimer och hinduer, då?
De är också en del av vårt folk.
Sen har vi förstås en fråga som många funderar på,
och den gäller ert äktenskap med prinsessan av Wales.
En av de allvarligaste anklagelserna är att ni var otrogen upprepade gånger,
och att er nära relation till Camilla Parker Bowles
spelade en avgörande roll i uppbrottet.
Hur bemöter ni det?
Mrs Parker Bowles är en kär vän till mig,
en vän som jag gläder mig åt att ha.
Även som gift måste man vårda sina vänskapsrelationer.
Mrs Parker Bowles är en av flera vänner
som jag har stått nära genom åren.
När ni gifte er med er fru,
svor ni inför Gud att stå fast vid era bröllopslöften.
Försökte ni åtminstone vara trogen i början?
Naturligtvis.
-Var ni det? -Ja.
Ända tills…
Tills det blev uppenbart att…
…äktenskapet inte kunde räddas.
Trots att vi båda hade gjort vårt bästa.
Då försökte jag…
…göra min plikt.
Men det…
…fanns inget att göra.
Så, ja…
Gamla vänskaper återuppväcktes.
Ni har varit väldigt rättfram och uppriktig i era svar.
Hoppas ni att det ska göra att frågan försvinner?
Det får den gärna göra.
Jag tror att svårigheten uppstår
när vi inom monarkin målar upp oss själva som nån sorts ideal.
Som äkta män, fruar eller som föräldrar.
Det är ofta långt ifrån sant.
Frågan folk borde ställa sig är vad de vill ha av sina ledare.
Vill de ha nån som begår misstag,
men som lär sig av dem, som växer
och ser behovet av förändring? Som har en vision?
Eller vill de ha nån som nöjer sig med att göra om samma misstag
och låta allt vara som det är?
Det är det vägvalet vi måste göra.
Er önskan om framsteg
märks i många aspekter av ert arbete som prinsen av Wales…
Prins Charles blottade sin själ för nationen igår i en tv-dokumentär
som visar upp hans arbete som prinsen av Wales.
Han verkade inte ångra det när han hälsade på åskådarna
under sitt första framträdande sedan programmet sändes.
Hans rådgivare har sagt
att de är glada över reaktionerna på det kontroversiella tv-porträttet.
Enligt tjänstemän på palatset har de översköljts av sympati.
I programmet gjordes flera intima avslöjanden,
bland annat om prinsens nära vänskap med Camilla Parker Bowles.
Medgivandet delade upp tittarna
i de som såg det som ett välkommet försök att rensa luften
och de som kände att prinsen hade begått ett misstag.
Det har varit tyst från Kensington Palace,
men prinsessan av Wales stal ändå föreställningen
när hon dök upp på Serpentine Gallerys sommarfest ikväll.
Hon visade upp en trotsig attityd och nåt som redan kallas en hämndklänning.
Prinsen och prinsessan fokuserar på sina offentliga roller,
men det råder ingen tvekan om att kriget mellan de två
har trätt in i en ny, mer instabil fas.
Camilla!
Tidningarna kallar dig alldaglig. Vad säger du om det?
Lämna plats.
Reaktionerna är delade
mellan de som anser att prinsen har visat sin olämplighet som kung
och att han borde haft den goda smaken att hålla tyst, och de som blev…
…glatt överraskade av det de såg och hörde.
Intressant nog var det hans önskan att försvara tron i allmänhet,
alltså även judar, muslimer, katoliker, sikher och hinduer,
snarare än Engelska kyrkan, som vann mest gillande.
Hans ord har onekligen nått valkretsar
som monarkin traditionellt sett har svårt att nå.
Det är inte en monarks roll att jaga röster som en politiker.
Kronan är en enande symbol i sig själv.
Den sammanbinder ett kungadöme av fyra nationer
och ett globalt Samvälde med blandad etnicitet.
Symboliskt sett.
Charles är frustrerad
på att kronan har flera gemensamma drag med ett dött ting.
Han vill hellre vara levande.
Men det har sina faror. Man kan rasera mer än man bygger upp.
Ers Kungliga Höghet.
Ska du inte äta?
Nej, jag har ingen aptit.
Det förvånar mig att du har det.
Varför det? Det är gott.
Vad är det för bok det talas om?
Vi vill följa upp intervjun med en bok.
-Vidareutveckla några av resonemangen. -Varför det?
För det viktiga jag hade att säga om utbildning, miljö och arkitektur
drunknar i allt ståhej om äktenskapsbrott.
Och det finns ett intresse.
Kanske inte så stort som du tror.
Kanske större än du tror.
Av min brevskörd att bedöma.
På 1700-talet var det normalt
att prinsen av Wales drev Leicester House för att kläcka nya idéer.
En skuggmonarki. Ett rivaliserande hov.
Men nu är det inte 1700-tal.
I vår familj skapar vi inga rivaliserande hov.
Vi sluter upp bakom regenten. Vi kritiserar inte.
Vi är alla ute efter samma sak, Anne.
Säker på att du inte vill ha sparris?
Den är från trädgården.
Då så.
Tack för att du kom.
Jag har tvivlat på Charles i åratal.
På om han var stark nog.
Tuff nog.
Se vad han har gått igenom.
Först den förödmjukande inspelningen
och sen all kritik efter intervjun.
Men det har inte knäckt honom. Tvärtom.
Han kanske är så galen som alla tror, men han är inte så svag som alla tror.
Den Charles jag träffade var stark.
Självsäker. Mogen.
Han har inte bara det jobbet kräver. Han har redan börjat jobba.
Vad menar du?
Under det gångna året,
kanske längre,
har Charles sakta men säkert byggt upp sitt eget hov på St. James's.
Ett eget Camelot.
Med egna rådgivare, en egen modern, progressiv agenda.
Han vet att han blir kung Charles III en dag.
Och om vi undrar hur det kommer att bli…
…så börjar han visa oss det.
Hela poängen med Prince's Trust är att ge unga människor som er
färdigheter och självförtroende som hjälper er nå era drömmar och ambitioner.
Trevligt att träffas.
Ni kanske tror att nån som jag
inte förstår unga i ert samhällsskikt
och orättvisorna ni ibland möter.
Men jag har viss förståelse för
hur det är att bli kritiserad och bedömd.
Och jag vet att fördomarna sällan stämmer.
Att folk där ute inte har en aning om vem jag egentligen är.
Och du?
Jag är säker på att ni alla har nåt inom er.
En förbisedd kvalitet.
En talang som förtjänar att uppmärksammas.
Det är det Prince's Trust handlar om.
Vi vill ge er självförtroende nog att tro på era idéer
och pengarna att förverkliga dem med.
Jag vill nå människor som har blivit förbisedda och avvisade.
Jag vill se till att ni får en chans.
Först när vi riskerar att sträcka oss för långt
kan vi förstå hur långt vi kan nå.
Tack.
Tack så mycket.
PRINS CHARLES GRUNDADE PRINCE'S TRUST 1976 FÖR ATT HJÄLPA UTSATTA UNGDOMAR.
SEDAN DESS HAR FONDEN HJÄLPT MER ÄN EN MILJON UNGA
ATT UPPNÅ SIN POTENTIAL.
DE GENERERADE I SIN TUR NÄSTAN 1,4 MILJARDER TILL SAMHÄLLET.
Undertexter: Love Waurio