СЕРІАЛ NETFLIX
Як це — бути принцом Уельським?
Роботою це не назвеш.
І тим паче — покликанням.
Це просто
якась незручність.
Попередні принци Уельські радо ледарювали й марнували свої життя.
Та я не терплю ледарів.
Чи марнотратів.
Щодня я зустрічаюся з людьми з різних верств суспільства.
ІТОН-ЛОДЖ, ЧЕШИР, 1989 Р.
Це міністри, науковці, підприємці —
чоловіки й жінки мого віку, які вийшли у світ і залишили свій слід у ньому.
Це саме те…
чого не можна робити мені.
У будь-якій іншій професії я був би на піку своїх сил.
А натомість…
хто я? Просто…
нікому непотрібна прикраса:
застряг у кімнаті очікування
і збираю пил.
І знову я за своє: люблю поскиглити під вино.
Та мені приємно розповідати про це своїм близьким друзям.
Ми все зрозуміли:
ви злочинно розтрачений ресурс.
Яку колосальну роботу ви виконуєте у фонді принца.
Змінюєте життя молоді, щороку видаєте тисячі грантів.
Двадцять тисяч, якщо точно.
Наша остання ініціатива — це фінансування навчальних центрів у всій країні,
де діти з малозабезпечених сімей можуть виконувати домашні завдання.
Яка чудова ідея.
Як на мене, це не схоже на прикрасу, яка збирає пил.
Дякую, Ненсі.
А зараз я мушу йти, бо ще не завершив сьогоднішні справи.
-До побачення. -До побачення.
Раз, два, три, передай далі.
Чому так повільно? Ну ж бо!
-Я маю пять карт. -Алло.
Ендрю.
-Ваша Високосте. -Я що, програв?
Мамо.
-Вона… -За мить вона зєднається з вами.
Вона візьме трубку в іншій кімнаті.
Раз, два, три, передай далі.
Ну що, усі зібралися?
Так, усі тут.
Це особлива пора.
А Різдво ви святкуватимете вчотирьох чи?..
-Здається, вона вже на звязку. Дякую.
Я знову в грі. Твій хід. Ти знову махлювала, Лоро?
Алло.
Не міг дочекатися. Не знаю, що й сказати.
Ми вже наодинці.
Я в спальні.
-У ліжку? -На ньому.
Щасливе старе ліжко.
Ти досі в Чеширі?
Так.
Я страшенно сумую за тобою.
Скоро ти повернешся, любий.
У тебе завтра промова в Оксфорді?
Так.
Тому й телефоную. Можеш швиденько прослухати її?
Вона хоч недовга? У нас тут аншлаг.
Ні, коротка. І різка.
І трохи суперечлива.
Тому я і хочу почути твою думку. Ти завжди знаєш, коли треба пригальмувати.
Гаразд.
Нагадай мені тему.
Навчання англійської мови в школах.
«Неймовірно, що ми, англійці, створили
одну з найкрасивіших мов світу.
Проте, темпи деградації цієї мови
стали приводом для занепокоєння.
Це трагедія для наступного покоління:
на батьківщині мови Кітса,
Шеллі й Шекспіра уже немає такого пріоритету,
як збереження мови й дотримання стандартів її викладання.
Якщо поглянути на те, як англійську мову використовують у бізнесі, пресі
чи телевізійних програмах,
та й загалом у наших школах, університетах і установах,
то побачимо, як збідніла наша чудова рідна мова».
-Яка ваша адреса? -Саттон-Драйв.
-У якому ви місті? -У Честері.
Розкажіть, що сталося.
Мені потрібна швидка.
Аварія на перехресті Гедлі. Можливо, через вплив алкоголю.
У пацієнта є кровотеча?
Здається, що так.
Так, ні. Кровотеча є.
Та він знущається! Знепритомнів.
Заспокойтеся і розкажіть, що саме трапилося.
«…то побачимо, як збідніла наша чудова рідна мова».
Усе відбувається "кінець кінцем".
І кожна ситуація — безпрограшна.
Мені, принцу Уельському, не подякують на ці слова.
Та все починає псуватися саме в тих установах, які покликані
захищати нашу горду спадщину — мову й культуру.
Щоб виховати нове покоління чудових письменників,
наша система освіти
має захищати наш найбільший національний експорт.
DAILY MIRROR
Англійську мову.
Ця мова, як і інші мови,
це значно більше, ніж просто набір слів.
Це засіб для побудови мостів
між людьми різного походження, культур і поколінь».
Що думаєш?
Думаю, що це блискуче.
Можна піти й далі.
Наша мова — це вид, що зникає і потребує захисту.
Який сором, що ми дозволяємо його вбивати.
Цілком погоджуюся.
Я прочитав це своєму секретарю. Він вважає, що це занадто.
Думаю, краще не викладати все за один раз.
Згоден.
Сподіваюся, публіка все сприйме.
Треба промацати ґрунт, якщо ти…
Якщо знаєш, про що я.
У промацуванні ти справжній ас.
Припини.
Це надто небезпечно.
Якщо опублікуємо, то нас можуть звинуватити
у розпаді королівського шлюбу.
Та я б не хотів, щоб наш друг продав ці записи
комусь у будівлі напроти.
Заплати скільки він схоче.
Візьми записи.
Поклади їх до сейфа й чекай кращого моменту.
Ліфт опускається.
Ти заснув?
Ні, я ще тут.
На добраніч. Люблю тебе.
Обожнюю тебе.
На добраніч.
Добраніч.
НА КРОК ПОПЕРЕДУ
ТРИ РОКИ ПО ТОМУ
Ви обоє готові до цього?
Жодних сумнівів? Жодних вагань?
Ви справді цього хочете?
Дуже добре.
Пані спікер, я хочу повідомити Палату представників,
що Букінгемський палац підготував заяву.
У ній ідеться про таке:
«Із сумом повідомляємо, що принц і принцеса Уельські вирішили жити окремо.
Їхні Високості не планують розлучатися,
тож їхній конституційний статус не зміниться.
Ми поділяємо великий смуток у звязку із цією заявою
і просимо всіх молитися з нами
за те, щоб Бог дав силу й розраду принцу й принцесі.
Рішення принца й принцеси Уельських розлучитися
було прийнято полюбовно.
Вони й надалі повноцінно виховуватимуть своїх дітей…
…і продовжуватимуть участь
у програмах громадських заходів, повністю чи частково.
Королева й герцог Единбурзький, хоч і засмучені, але розуміють труднощі,
які привели до цього рішення».
Це весь текст заяви.
Від імені всієї Палати
і мільйонів наших людей я висловлюю підтримку
принцу й принцесі Уельським у цей складний час.
Згодні.
Коли човен потрапляє в бурхливе море,
іноді необхідно просто змінити курс.
Ось чому сьогодні ми всі зібралися тут.
Ця експедиція — задум лорда-камергера.
Девіде, бажаєте сказати кілька слів?
Дякую.
Усі ми погодимося,
що останні кілька років були особливо складними для монархії.
Пожежа у Віндзорському замку,
крах кількох королівських шлюбів,
підняття питань
про користь монаршої сімї порівняно з витратами на неї…
Гаразд. Немає потреби повторювати це знову.
Порадившись з Її Величністю королевою і Його Високістю герцогом Единбурзьким,
ми вирішили створити неформальну військову раду.
Це оперативна група, що захищатиме існування монархії
в умовах різких змін у світі.
Оскільки ідея полягає в пошуку нових напрямків руху вперед…
Попереду.
Прошу?
Попереду, Девіде.
Крок попереду.
…цій групі ми дали назву «На крок попереду».
Здається, я маю подякувати.
Я так довго благав про зміни.
І за 25 років вони, нарешті, погодилися.
-І що вони запропонували? -Ти готова почути?
Іноді пускати публіку в королівську ложу в Альберт-голі.
Як радикально.
Скасувати вимогу кланятися
перед деякими членами королівської родини.
Підвищити роль королівських ВПС
під час церемонії зміни варти в палаці.
-Із чим повязаний такий прогрес? -У їхніх лавах є жінки.
Хай живе революція!
Авжеж. І нічого про конституційну реформу,
нічого про те, що монарх є главою держави і Верховним намісником нашої церкви.
Як це узгоджується із сучасною і демократичною країною?
Я сказав, що думати слід про щось більш
радикальне.
Ви говорите про скорочення витрат і реформу цивільного листа.
А я кажу, чому не скасувати його взагалі? Нехай монархія фінансує себе сама.
Ви хочете, щоб на урочистостях було більше жінок.
Чому б не впровадити щось масштабніше?
Скасувати заборону на успадкування трону старшими дочками.
Ідеї, які ви представили сьогодні,
не віддзеркалюють сучасну Британію,
її образ, її сприйняття чи її інтереси.
Освіта, навколишнє середовище,
покращення умов для знедоленої молоді — ось за що я виступаю вже стільки років.
Здається, мене занесло.
Навіть наважився зачепити нашу вождиню.
-Прямо перед її очима. -Боже.
Усі ми бачили невтішні результати опитування про синдром королеви Вікторії.
Стільки людей вважають монархію недоступною і відірваною від реальності.
Ви кажете, що бажаєте оновити монархію.
Що ж, я пропоную саме це:
нову монархію з достатком,
де менше йдеться про таємниці, феєрії і божественне право
і більше — про нашу користь сучасному суспільству.
Сьогодні ми побачили зовсім іншого Чарльза.
Розлука з Діаною розкувала його.
Зарядила енергією.
А якщо люди хочуть, щоб монарх інформував їх і тримав у курсі всіх справ?
Суперечливі думки й політична агітація —
це не те, чого люди хочуть від свого монарха.
Я просто думаю, поки ми створюємо комітети й цільові групи
у надії знайти шляхи для руху вперед…
було б варто визнати,
що рішення, яке ми шукаємо…
може бути в нас прямо під носом.
Дзижчать навколо мене.
Айлард.
Так.
Звісно.
Так.
-Усе перевірили. -Добре.
Сер.
Запис виконував радіоаматор.
Він ідентифікував ваші голоси й продав записи газеті.
Тоді в газеті вирішили не публікувати їх,
щоб не нашкодити королівському шлюбу.
А тепер ви з принцесою Уельською офіційно не разом.
Тож у газеті відчули повне право надрукувати їх.
Думаю, слід бути готовими до того,
що найближчими днями ці стенограми опублікують.
І як це сходить їм з рук?
Це приватна розмова.
Приватна справа двох дорослих людей. І не стосується більше нікого.
На жаль.
Хоча навмисне перехоплення приватних розмов — це незаконно,
радіолюбитель у цьому випадку стверджує,
що натрапив на цю розмову випадково.
І це складно спростувати.
Я навіть не памятаю цієї розмови. Уже зясували, про що там ішлося?
Подробиць поки немає, але нам сказали, що ця розмова інтимна.
Дуже інтимна.
Що думаєш?
Думаю, блискуче.
Можна піти й далі.
Наша мова — це вид, що зникає і потребує захисту.
Який сором, що ми дозволяємо його вбивати.
Цілком погоджуюся.
Я прочитав це своєму секретарю. Він вважає, що це занадто.
Думаю, краще не викладати все за один раз.
Згоден.
Сподіваюся, публіка все сприйме.
Треба промацати ґрунт, якщо ти…
Якщо знаєш, про що я.
У промацуванні ти справжній ас.
Припини.
Я хочу промацати ґрунт із тобою.
Усю тебе.
З голови до ніг. Згори-донизу.
Особливо згори-донизу.
Саме це мені зараз потрібно.
Справді?
Це мене точно оживить.
Я не витримаю, якщо в неділю ти не прийдеш.
Боже.
Як у тій передачі «Початок тижня» —
без тебе я не можу розпочати тиждень.
ПЛІВКИ ЧАРЛЬЗА Й КАМІЛЛИ
-Я тебе заправляю. -Так, заправляєш.
-Щоб ти дала собі раду. -Тоді я впораюся.
А як же я?
ВИРІШУЙТЕ САМІ
Ти потрібна мені по кілька разів на тиждень.
Ти мені теж.
Ти потрібен мені весь тиждень. Ти потрібен мені весь час.
Ох, любий. Я хочу тебе прямо зараз.
Справді хочеш?
І я тебе теж.
Відчайдушно.
Як би я хотів
поселитися у твоїх штанях чи десь там. Було б значно легше.
На що б ти перетворився? На пару трусиків?
Чи, не дай Боже, на тампакс. Таке моє щастя.
Який же ти баран.
Але ідея чудова.
Яке щастя, що мене кинуть в унітаз,
і я кружлятиму зверху, без шансів потонути.
І так триватиме вічно.
Ой, любий.
Поки не впаде наступний.
Ти міг би втілитися в цілу пачку.
Що за пачку?
У цілу пачку тампаксів.
І не спинявся б ніколи.
Авжеж, хотів би.
Ти вже спиш?
Ні, я ще тут.
Зателефонуєш, коли прокинешся?
Добраніч, любий. Я дуже кохаю тебе.
Я тебе теж.
Я не хочу прощатися.
І я теж.
Але тобі слід поспати.
Бувай, люба.
-Бувай. -Бувай.
Натисни кнопку.
-Я б потиснув цицьку. -Хотіла б, щоб мою.
Боже.
Я теж цього хочу.
Сильніше й сильніше.
Ну ж бо, любий…
Добраніч.
Люблю тебе.
Обожнюю тебе.
Добраніч.
У Британії здійнявся шум через публікацію так званих «плівок Камілли».
Ідеться про розмову принца Чарльза із близькою подругою,
записану три роки тому.
Вороття йому вже не буде. Це дуже непристойно.
Виникли сумніви, чи здатний принц Уельський стати королем.
Новий королівський скандал на перших шпальтах.
Новий удар по монархії, яка й без того переживає кризу.
Саллі Гікман, новини NBC з Лондона.
Ось.
Я принесла тобі ядерний препарат на основі хімічних речовин.
Ти ж, мабуть, пєш якесь зілля чи коріння?
Часник, імбир і бузину.
Я принесла тобі те, що подіє напевно.
Бідолаха.
Це вбивство.
Повне знищення мого образу
і всього, над чим я так тяжко працював.
Не секрет, що більшість із цих проблем ти накликав на себе сам.
Та цього не заслуговує ніхто.
Дякую.
Мене допекло лицемірство.
Ніби ці журналісти ніколи не розмовляли з коханцями.
І не казали нічого соромливого.
Це таки було трохи соромливо.
Трохи забагато гінекології, як на мене.
Так.
Та щойно я підвела голову й відставила пакет для блювання,
я відчула дивний осад:
мене розчулили
двоє підлітків певного віку.
Якими чудовими людьми вони були.
І закоханими по вуха.
Лише за це ти заслуговуєш поваги.
Особливо в цій сімї.
Як любязно.
Навряд чи наш татко сприйме це саме так.
Що ж.
Поговоримо завтра. Або коли-небудь.
Якби не цей сором,
я б визнав, що мене захоплюють масштаби твоїх досягнень.
Одним махом тобі вдалося
відштовхнути від себе церкву через твої моральні якості,
а політиків — через твою непристойну поведінку.
Здійняв галас у Палаті громад.
Вони кажуть, що ми натиснули кнопку самознищення.
Ти отримав безліч незаслужених військових відзнак. Серед них —
звання почесного командира королівського полку Уельсу.
Нагадай нам їхній девіз.
Англійською.
Краще смерть, ніж безчестя.
-Голосніше. -Краще смерть, ніж безчестя.
Ставлення, над яким тобі варто задуматися.
Ти досі тут?
Це було так боляче.
Привселюдно.
І так непотрібно.
У штабі всі налякані, і мій любий татко теж.
Вони не знають, наскільки світ змінився, і звинувачують одне одного.
Це не виправдовує безпідставне садистське самолюбування.
Наче знущання на дитячому майданчику.
А як кивали ті підлабузники.
Із вдячністю за те, що їм не дісталося.
Я не маю іншого вибору, ніж…
Захищатися.
Дбати про себе.
Так.
Історикам не вдасться визначити момент розколу,
бо офіційно нічого не було.
Але зміни відбуваються. Прошу вас озирнутися навкруги. Що бачите?
Не старих манірних придворних, а сьогоднішню професійну молодь.
Група «На крок попереду», чи «На крок позаду», як я їх називаю,
має підготувати монархію до нового тисячоліття.
Та здається, вони сплутали, яке століття надворі.
Якщо ми хочемо зберегти монархію, наші кроки мають бути
протилежними до тих, що рекомендує «На крок попереду».
Усі погодяться, а опитування підтвердять, що монархія — це руїна.
Небезпечна руїна.
Людям украй важливо мати причину вірити в майбутнє і радіти йому.
Якщо спитати себе про майбутнє монархії, то відповідь буде такою: за вами.
Та проблема в тому, що вас ніхто не знає.
Не знають, хто ви, про що думаєте, що у вас на душі…
Цілком згоден.
І що нам із цим робити?
Була одна думка,
що добрим варіантом могла б бути продумана, прогресивна й відверта
телепередача.
Де принцу Уельському нарешті дадуть можливість
вільно висловитися.
Під час великого інтервю камери можуть безпрецедентно показати,
як працює майбутній король.
Інтимний і авторитетний образ
освіченого, вдумливого, далекоглядного чоловіка,
який є принцом Уельським уже чверть століття.
Це його можливість викласти своє бачення сучасної монархії.
Ви вже думали, хто братиме інтервю?
Є кілька кандидатів,
але найбільше нас цікавить імя Джонатана Дімблбі.
Він серйозний. Прямий. Його погляди незалежні.
Ідеальне місце — графство Дарем. Проїдемося із Саут-Шилдс…
Люди розуміють, що Дімблбі — не дута реклама й не прикрашений роялізм.
Хоча і є певний ризик.
Він обовязково запитає про ваш шлюб.
Та перспектива отримати від цього вигоду є значно вищою.
Не поспішайте.
Думайте виважено…
-Усі готові? -Готові.
Добре. Саме так.
Дякую.
Вітаю, Джонатане. Як справи?
-Вітаю. -Де моє місце?
Присідайте тут.
-Будь ласка. -Прошу тиші.
-Гаразд. -Пять, чотири, три…
Ваша Високосте, можна сміло сказати, що останніми роками
на королівську родину звалилася череда негараздів.
Зважаючи на всі невдачі, що торкнулися вашої родини й вас особисто,
на вашу думку, чи зможе монархія встояти?
Вона не просто встоїть.
Сподіваюся, процвітатиме.
А для цього їй слід адаптуватися.
Немає таємниці в тому, що я відкритий до реформи.
І думаю, що зараз — переломний етап монархії.
Ми маємо бути радикальними.
Але як принц Уельський я можу зробити лише це.
Ставши королем, ви також очолите національну церкву.
У минулому ви проявляли інтерес до інших конфесій.
Як це поєднується з майбутньою роллю
Верховного намісника англіканської церкви
і Захисника віри?
Звісно, я думаю про себе не як про захисника лише однієї віри —
англіканства, а як про захисника віри загалом.
Навіщо державі монополія англіканської церкви?
А як же євреї, католики, сикхи, мусульмани чи індуси?
Хіба вони не наші піддані?
Авжеж, є одне запитання, яке хвилює громадськість найбільше.
Воно стосується вашого шлюбу з принцесою Уельською.
Одне з найсерйозніших звинувачень щодо вашого шлюбу
полягає у ваших численних зрадах.
А ваш тісний звязок з Каміллою Паркер-Боулз
став вирішальним фактором його краху. Якою буде ваша відповідь?
Місис Паркер-Боулз — моя дорога подруга.
Чудова подруга. Мені пощастило з нею.
Дружні стосунки
слід підтримувати навіть у шлюбі.
А місис Паркер-Боулз — одна з багатьох моїх друзів,
з якими я роками підтримую тісний звязок.
Коли ви одружувалися,
ви присягали перед Богом дотримуватися шлюбної обітниці.
Ви хоча б намагалися бути вірним від самого початку?
Звісно, що так.
-Ви були вірними? -Так.
Поки…
поки не стало…
зрозуміло, що…
шлюб уже не врятувати.
Ми обоє зробили
усе, що могли.
У той момент я…
намагався виконувати обовязки.
Але тоді…
уже нічого не міг удіяти.
Тож так…
старі дружні стосунки відродилися.
Ви відповіли дуже відверто, дуже чесно.
Чи сподіваєтеся ви, що тепер ця проблема зникне?
Я б хотів, щоб так і було.
А труднощі виникли через те,
що ми, монархи, зобразили себе як якийсь ідеал.
Як ідеал чоловіка чи жінки, або батьків.
А істина дуже далека від цього.
Люди повинні ставити перед собою питання: чого вони хочуть від своїх лідерів?
Чи потрібен їм той, хто помиляється, але вчиться на помилках, хто зростає,
визнає необхідність змін
і має бачення?
Чи той, хто із задоволенням продовжує допускатися тих самих помилок
і залишає все як є?
Насправді, це очевидний вибір, який стоїть перед людьми.
Це прагнення до прогресу
поширюється і на інші аспекти вашої роботи як принца Уельського…
Принц Чарльз відкрив свою душу перед власним народом
у документальній програмі про свою роботу як принца Уельського.
Схоже, що він ні про що не шкодує і радо вітає глядачів
під час свого першого публічного виступу після виходу програми.
Його радники повідомили,
що вони в захваті від реакції на цей суперечливий телевізійний формат.
Працівники палацу заявили, що люди висловлювали їм підтримку.
У передачі прозвучала низка інтимних одкровень.
Зокрема й про тісну дружбу з Каміллою Паркер-Боулз.
Це розділило глядачів
на тих, хто вважає це спробою прояснити ситуацію,
і тих, хто вважає це прорахунком принца.
Кенсінгтонський палац коментарів не надав.
Тимчасом принцеса Уельська затьмарила свого чоловіка
під час щорічної літньої вечірки в галереї «Серпентайн»,
куди вона зявилася в зухвалій сукні, яку вже встигли наректи «сукнею помсти».
Принц і принцеса далі виконують свої громадянські обовязки,
але безсумнівно, що війна Уельських
увійшла в нову, більш вибухову фазу.
Камілло!
У газетах вас назвали простачкою. Що скажете на це, Камілло?
Відступіть.
Реакція на інтервю розділилася
між тими, хто вважає, що принц непридатний на роль короля
і мав би промовчати.
І тими, кого…
приємно здивувало те, що вони побачити й почули.
Цікаво, що найбільшу прихильність завоювало його бажання
захищати віру загалом — євреїв, католиків, сикхів, мусульман, індусів,
а не бажання бути Захисником віри.
Без сумніву, його слова торкнулися цілих груп виборців,
які традиційно залишалися недоступними для монархії.
Монарх не має обовязку вести агітацію чи ганятися за виборцями,
адже корона і є символом обєднання.
Вона звязує воєдино
королівство чотирьох націй і всесвітню багаторасову співдружність.
Символічно.
Чарльза не влаштовує,
що монархія має багато функцій неживого предмета.
Йому подобається бути живим.
Та в цьому є небезпека:
шкода від цього може бути більшою, ніж користь.
Ваша Високосте.
Ти не їси?
Ні, не маю апетиту.
Дивно, що в тебе він є.
Чому? Це дуже смачно.
Що це за чутки про твою книгу?
Хочу видати книгу на основі інтервю.
Розвинути деякі моменти.
Навіщо?
Я мав сказати багато важливого
про освіту, довкілля, архітектуру.
Та все це затьмарилось галасом навколо подружньої зради.
До того ж людям це цікаво.
А може, не так цікаво, як ти думаєш.
Може, їм цікаво більше, ніж ти думаєш.
Судячи з моєї пошти.
У 18 столітті було цілком нормально,
що принц Уельський мав справи в Лестер-хаус
і генерував свіжі ідеї.
По суті, це тіньова монархія. Двір-конкурент.
Зараз не 18 століття.
І в нашій сімї ми не створюємо двори-конкуренти.
За королеву ми стоїмо горою, а не критикуємо її.
Усі ми маємо одну мету, Анно.
Навіть не спробуєш цю спаржу?
Щойно з городу.
Авжеж.
Дякую, що зайшла.
Роками я сумнівалася щодо Чарльза.
Йому бракувало сили.
І рішучості.
Через що він щойно пройшов?
Спершу той запис розмови, потім приниження.
Далі це інтервю з подальшою критикою.
І це його не зламало.
Навпаки.
Може, він божевільний, як усі думають.
Але не такий слабкий, як думають усі.
Сьогодні я бачила сильного Чарльза.
Упевненого в собі.
Змужнілого.
Для цієї роботи в нього є все.
І він уже за неї взявся.
Про що це ти?
Увесь минулий рік,
або й ще до того,
Чарльз повільно й упевнено формував свій власний двір у Сент-Джеймсі.
Власний Камелот.
ІСТОРІЇ УСПІХУ
Зі своїми радниками,
сучасною і прогресивною програмою.
Він знає, що колись він стане королем Карлом III.
І якщо ми хочемо побачити, як це буде…
він потихеньку це демонструє.
Мета фонду принца — допомагати таким людям, як ви,
здобувати вміння і впевненість у собі для реалізації ваших мрій та амбіцій.
Рада зустрічі.
Ви можете думати, що особа мого віку й статусу
не зрозуміє молодих людей з ваших громад
і несправедливий осуд суспільства, з яким ви іноді стикаєтеся.
Так уже склалося, що я добре знаю,
що таке критика й осуд.
Також я знаю, що ці судження загалом не відповідають дійсності.
І люди там уявлення не мають, яким я є насправді.
А ти?
Я впевнений, що кожен з вас має щось у собі.
Невизнану велич.
Талант, який заслуговує визнання.
Заради цього й існує фонд принца —
щоб дати вам упевненість і віру у власні ідеї,
а також гроші для втілення їх у життя.
Моя мета — достукатися до тих, кого не помічають. Від кого відцуралися.
І переконатися в тому, що вам дали шанс.
Лише тоді, коли ризикуєш зайти надто далеко,
ти дізнаєшся, наскільки далеко можна зайти.
Дякую.
Дуже дякую.
ПРИНЦ ЧАРЛЬЗ ЗАСНУВАВ СВІЙ ФОНД У 1976 РОЦІ,
ЩОБ ПОКРАЩИТИ ЖИТТЯ ЗНЕДОЛЕНОЇ МОЛОДІ.
ВІДТОДІ ЦЕЙ ФОНД ДОПОМІГ РЕАЛІЗУВАТИ СВІЙ ПОТЕНЦІАЛ
МІЛЬЙОНУ МОЛОДИХ ЛЮДЕЙ
І ВКЛАВ У СУСПІЛЬСТВО 1,4 МІЛЬЙОНА ФУНТІВ
Переклад субтитрів: Інеса Федорова