EN NETFLIX-SERIE
Buckingham Palace.
Så gerne.
Sidste vinter skød vi i alt 12.000 fasaner eksklusive de enkeltes optællinger.
For at gøre det interessant
bad jeg Leicester publicere skytter og antal fasaner i rygesalonen.
-Sikken vidunderlig idé. -Se frimærket fra Ceylon.
Hvor mange fasaner tror du, far skød i weekenden?
Det burde være pink, men det er mere syrenfarvet.
106 par fasaner.
Krigen er nu frygtelig,
men den giver frimærkerne spændende nuancer.
Varm te!
Få varm te her!
Dejlig varm te!
Denne vej.
Jeg skal overrække Dem dette brev fra Downing Street.
Tak.
Ser man det!
Krigsfrimærket mangler "S'et".
Endnu et til samlingen.
Se bagpå dem.
Nogle gange suger de det våde blæk fra det underliggende ark.
Hvad er der?
Deres Majestæt, Deres Kongelige Højhed.
-Et brev fra statsministeren. -Kan det ikke vente?
Det angår zaren og zarinaen af Rusland.
Regeringen ønsker at sende et fartøj
til at bringe Romanov-familien i sikkerhed i England.
Det gør statsministeren ikke uden Deres billigelse.
Af hensyn til folks opfattelse, forstår De nok.
Krigen.
DERES MAJESTÆT. KRIGSKABINETTET HAR BESLUTTET,
AT ZAREN BØR FORLADE RUSLAND HURTIGST MULIGT.
Skal jeg sende Deres accept?
Om at redde dem?
Vis det til din mor.
Hendes dømmekraft er altid bedre end min.
IPATIEV-HUSET, JEKATERINBURG, RUSLAND
Nikolaj Aleksandrovitj.
Aleksandra Fjodorovna.
Ja.
De må straks trække i tøjet. De skal flyttes i sikkerhed.
Jeg gentager. De skal flyttes i sikkerhed.
Det er fætter George.
Jeg sagde jo, han ikke ville svigte os.
Tror du, han redder os?
Sender han et skib efter os?
Aleksi, min egen. Vågn op.
Piger! Vi skal afsted. Vågn op!
Fætter George redder os.
Gør jer klar. Vi skal afsted.
SKYTTE - FASAN - AGERHØNE - I ALT
Et hurtigt billede, før De rejser.
Så alle kan se, De har det godt.
Her, tak. Ved væggen.
Der er ingen stole. Skal vi ikke sidde?
Kom med to stole. Hurtigt!
Min smukke dreng.
Lidt mere afstand, de damer.
Stå derovre. Godt.
Vi er klar.
Fotografen kommer om lidt. Det tager et øjeblik.
Klar, venner?
Jeg er klar.
Det har jeg set frem til.
Da Deres slægtninge i Europa fortsat angriber Sovjetrusland,
har Ural-komitéen dømt Dem til døden.
Hvad?
For arbejderne! For revolutionen!
Jeg fik dig.
Skynd dig nu.
-Lad dem hurtigere! -Tillykke, de herrer. En udmærket dag.
Skal vi?
Dem, der kan, gør. Skål for dagen.
Skål for dagen.
IPATIEV-HUSET
Dramatiske billeder fra Moskva her til aften.
Billeder af ødelæggelse, brand og endda blod i gaderne.
Håbet om et fredeligt og demokratisk Rusland er i farezonen,
hvor USSR's høge indleder et kup for at genindføre kommunismen.
Men demonstranter er gået på gaden i protest mod de selvbestaltede magthavere.
Følelsen af, at kuppet slår fejl, tager til,
da folket støtter Boris Jeltsin.
Ruslands første folkevalgte præsident og leder af en populære opposition.
Under en trodsig tale
bød han magthaverne trods og sagde, at der ikke venter en ny kold krig.
At demokratiet vil sejre.
Ruslands borgere…
-Det må have været en spændende tur. Ja, det var.
Første vestlige leder i Moskva siden kuppet.
Hvad er mon Deres indtryk af Jeltsin?
Da kuppet startede, kunne han let have forhandlet med konspiratorerne
og sigtet efter en aftale.
Men han stod fast, og derfor elsker folket ham.
Men det er mig stadig forundt at se manden ædru.
-Men De var sammen i flere dage? -Ja.
Han var umuligt beruset hele tiden.
Det tror jeg, han var.
Venner er altafgørende.
Venner holder sammen. Venner drikker sammen.
Ikke mindst, da jeg tror,
jeg også selv var det.
Når først man vænner sig til, at han slår i bordet og alle ederne,
er han ligetil og sympatisk.
Og det viser sig…
Jeltsin er ganske anglofil.
-Er han det? -Han er besat af at ville træffe mig.
-Og af en formel invitation til paladset. -Det lyder rart.
-Er det alt? -Undskyld. Jeg er sent på den.
Hvad skal du?
Til München.
Derefter til Hamburg til en Duke of Edinburgh-ceremoni.
Så venter Verdensnaturfonden i Brasilien
efterfulgt af Alaska, Canada og så hjem til London.
Vi har kombineret turen med et par stævner i hestevognskørsel.
Her er det.
Bliver du aldrig træt?
Kun af at sidde stille.
Vi to er jo anderledes.
Ja.
Og i stigende grad.
Godt.
Jeg må afsted.
-Vi ses om tre uger. -Ja.
Hertugen af Edinburgh inviterede mig til at se ham køre ved Cannon Ground.
Det er en let bane,
hvis ellers remmer og tøjler holder, når man krydser dammen.
Og det gjorde de for majestæten, der nægtede at slække på tøjlerne.
Før jeg selv fløj gennem luften i en yndefuld bue
og landede på hovedet i græsset.
Alligevel overtalte han mig til at køre hestevogn som hobby.
Det har jeg ikke fortrudt.
Guten Tag, Hamburg.
Duke of Edinburgh-prisen blev i dag hyldet som et førende program for unge.
Grundlægger prins Philip besøgte i den anledning Tyskland.
Det var startskuddet på en rundtur til São Paulo, Alaska og Nova Scotia.
En travl tidsplan for en tjenestemand,
der til trods for sin høje alder ikke viser tegn på at sætte farten ned.
I London skal dronningen møde Ruslands præsident Boris Jeltsin
på det første officielle besøg i Storbritannien.
Turen varsler en ny æra præget af stærkt samarbejde.
Den første anglo-russiske venskabstraktat siden 1766 skal underskrives.
Lenin sagde selv gentagne gange:
"Der er årtier, hvor intet sker, og der er uger, hvor årtier sker."
Statsministeren kan lide præsident Jeltsin
og beder os invitere ham til frokost på paladset.
Ja. Det har jeg hørt.
Jeg har læst lidt om Jeltsin.
Som ung var han regional embedsmand i Ural.
Førstesekretær for partikomitéen i Sverdlovsk-oblasten.
Sverdlovsk er navnet på byen, der før hed Jekaterinburg.
Ja.
Hvor Ipatiev-huset jo lå.
Fortsæt.
Velkommen til Buckingham Palace, Deres Excellence.
Følg venligst med.
Det hele skal nok gå.
Deres Majestæt.
Vil De høre en hemmelighed om det russiske folk?
Ja tak.
Inderst inde er vi stadig monarkister.
Selv under Stalins udryddelser, når en sovjet fortalte historier…
…startede vi ikke med "Der var engang…"
…"under de gode tider under zaren…"
Skål for de gode tider med zaren!
Deres Majestæt.
Jeg har en bøn.
Om et statsbesøg i Moskva…
For at fejre kommunismens fald og demokratiets retablering.
Deres invitation smigrer mig.
Men De burde have tænkt over noget, før De inviterede.
Hvad er det?
Ipatiev-huset.
Hvor zaren og hans familie,
min farfars, kong George V's, elskede fætre og kusiner,
blev myrdet af bolsjevikkerne.
Jeg hører, De personligt gav ordren til at rive huset ned.
Og det er i høj grad at vanære min families minde.
Ja, at rive det ned var skammeligt…
…og barbarisk kommunisme.
Det var i 1970'erne. Jeg var blot lokal funktionær.
Ordren kom fra højeste hold. Fra selveste Andropov og Bresjnev.
Romanov fortjente en anstændig begravelse.
Deres Majestæt har ret.
Jeg lover, at jeg vil gøre alt for at genoprette deres ære.
Godt.
Så lad os tale om en royal visit.
Præsidenten til venstre, tak.
Sådan. Ja. Og tre, to, en.
Hun burde ikke belære mig!
Herrerne i øverste række, lidt til venstre. Tak.
Vi kender sandheden. Romanovs skæbner blev afgjort her i huset.
Ikke i Kreml.
Hun burde vare sin mund.
Ellers får hun også en bajonet op i røven.
Hvad sagde han?
At han er glad for at være her.
Hvor venligt.
Kalder de det her et palads?
Vi har større lokummer i Skt. Petersborg.
Og tak.
Deres Kongelige Højhed.
-Dronningen? -Sammen med statsministeren.
-Vil De sige, jeg er hjemme? -Så gerne.
Kort efter at være returneret til Moskva
beordrede Jeltsin en udgravning af skoven nær Ipatiev-huset.
Han insisterede på at sende sine bedste retsmedicinske forskere.
Og ganske rigtigt fandt de snart knogler.
Det stod klart, at frygtelige drab havde fundet sted
som i de historiske skildringer.
Kranier smadret med geværkolber, kugler i tindinger.
Efter nedslagtningen hældte bolsjevikkerne
syre over ligene,
brændte deres tøj og smed dem i en massegrav.
Myndighederne er sikre på,
at det er de jordiske rester af familien Romanov.
Men på grund af syren er selve bekræftelsen noget nær umulig.
Russiske patologer har omhyggeligt samlet fragmenterne
og grupperet dem efter køn og sammenlignet med tandlægekort.
Men de kan ikke udrette mirakler.
Derfor kommer de nu til os.
Eller snarere til Hans Kongelige Højhed Hertugen af Edinburgh.
Jeg hører, identifikation og bekræftelse af levnene bedst sker med DNA.
Det viser sig, det bedste og eneste sted til DNA-knoglesekventering er her!
I England.
I Aldermaston. Ja.
Grundet knoglernes alder
kan de åbenbart kun bruge en bestemt slags DNA fra moderens side.
Mitokondrier.
-Vidste du det? -Ja.
Hvordan?
Jeg læser.
Udmærket, men da din mormor,
prinsesse Viktoria af Hessen,
var kejserinde Alexandras storesøster, gør det zarens hustru…
Til min grandtante. Ja.
Det viser sig, at du kan gøre stor nytte.
Det var nyt!
Hvordan?
Ved at hjælpe med at bevise, om resterne stammer fra familien Romanov.
Ved at give dem de prøver, de har brug for.
Kan du være mere specifik?
Hår? Blod? Spyt?
Spurgte du ikke?
Nej.
Hvorfor dog ikke? Er du ikke nysgerrig?
Slet ikke?
De tog en blodprøve for at få mit DNA.
-Den vakuumforseglede de i en pose. -Og så trækker de DNA ud?
Ja. Med nogle sære maskiner. Se? Jeg har tegnet det.
Og de bruger en centrifuge til at udskille det.
Ja.
Og til sidst har de den mindste smule DNA,
som de sender elektricitet igennem.
Utroligt, hvad de kan.
For 500 år siden kaldte vi dem alkymister.
Det er alkymi.
Det, der var mit blod, er nu blevet til dette billede.
Et unikt mønster af parallelle bånd, de kalder "strenge".
Idéen er så at sammenligne strengene med familien Romanovs og…
Og simsalabim!
-Matchede de? -Ja, med 98,5 % sandsynlighed.
Sagen kan lukkes, og familien Romanov kan begraves med anstændighed.
-Takket være dig. -Takket være videnskaben.
Nej, dig.
Du var nøglen. Dit DNA var nøglen til et mysterium.
Jeg gav dem en blodprøve. Forskerne gjorde resten.
Og nu kan vi få vished om din familie i deres sidste dage.
Er det ikke spændende?
At se hele ens essens og historie.
Nej! Reduceret til en række banale, anonyme strenge?
Undskyld, men det er slet ikke banalt.
Det er vores essens, liv! Skrevet på et andet fortryllende sprog.
For pokker!
Nigel, vil du dæmpe dig?
Undskyld. Jeg er lidt døv.
Og implikationen om, at uanset de valg, vi træffer,
ændrer det ikke vores grundlæggende kode…
Er det deterministisk?
Markant.
Vi leder som regel efter genetiske sygdomsanlæg.
Men hvad med adfærd?
Vores valg?
Har vi slet intet valg?
Er intet tilfældigt?
At vi overhovedet er her. Lige nu. Og taler om det her.
Eller er alting forudbestemt?
Hvor bor du?
Det påvirkede ham ganske eftertrykkeligt.
Både det videnskabelige og forbindelsen til hans fortid.
Han har altid ledt så rastløst og vedholdende
for at finde hoved og hale på, hvem han er.
Han har altid været lidt af et gadekryds.
Fundet af familien Romanov har vækket
hans fascination af alt, der handler om Rusland.
Hvorfor?
Hende, han er i slægt med, zarinaen,
blev født som Alix af Hessen og var tysker, ikke russer.
Så tysk som Weißwurst.
Sig det ikke til Philip.
Nu hvor det ligger fast, at vi skal til Rusland,
har han læst alverdens bøger.
Har han?
-For at lære om sine ortodokse rødder. -Gud nåde og trøste os.
Jeg billiger det. Det er godt, at han engagerer sig igen.
Det har føltes, som om vi gled fra hinanden,
men turen til Rusland føles som et fælles eventyr.
En delt lidenskab.
Vi har kun få fælles interesser tilbage.
Hvad så vinduespudseren i Kreml?
Intet takket være jerntæppet.
Den var god.
DEN RUSSISKE ORTODOKSE KIRKE
Det er godt at se Dem.
Hr. præsident.
I dag står jeg her
som den første britiske monark, der har sat fod i Moskva.
De er den første, demokratisk valgte leder i Rusland nogensinde.
Til dels takket være slægtens bånd
har der altid været stærke bånd mellem vores nationer.
Men i de seneste år
er den nære alliance blevet fjernere.
Varme slægtsbånd frøs fast
i en vinter, der varede årtier.
Der har været tider, hvor vi nærmest levede i hver sin verden.
Med denne historiske rejse
håber jeg både, at tøvejret sætter ind,
og at vi finder et nyt grundlag
med rødder i samarbejde,
forståelse
og respekt.
En ny æra for partnerskabet,
hvor begge parter
kan trives sammen.
Beklager, men der er en uforudset forsinkelse med begravelsen.
Åh nej.
De er ude af stand til at identificere to af ligene.
Tak.
Det er en stor skuffelse.
Vi kom i troen på, mine slægtninge kunne blive begravet.
-Nu bliver der ingen begravelse. -Hvorfor ikke?
Et eller to af ligene er endnu ikke identificeret.
De russiske ortodokse myndigheder kræver vished for,
at de ikke forveksler zarens lig med kokkens.
Alt det før kværulering med den russiske regering
og familien Romanovs efterkommere.
Og så er der de lokale instanser i Moskva, Skt. Petersborg
og Jekaterinburg om tid og sted for begravelsen.
Giv det tid.
Den russiske bjørn tager de første skridt efter mange års fangenskab og lidelser.
Det forløber aldrig glat.
Det er ikke den eneste skuffelse.
Det er en skuffelse for os.
Jeg havde håbet at være mere sammen på turen. Jeg ser dig knap nok.
Jeg har haft travlt.
Tydeligvis.
Jeg har blandt andet udforsket
de groteske uretfærdigheder, dine slægtninge udøvede mod mine.
Lad os nu ikke hænge os i slægtningene.
For det minder mig om
både, hvad jeg har vundet,
men også opgivet, i vores ægteskab.
-Hvad da? -Min karriere. Min autonomi.
Min tro.
Jeg er jo født som…
Alverdens genealoger kunne ikke afgøre, hvad du er født som.
Jeg er født ortodoks.
Det er én af forskellene på os.
Hvad er de andre?
Efter 47 års ægteskab kunne vi måske endda spørge, hvad vi har til fælles?
Vi har hver vores interesser og lidenskab.
Hver vores kirke.
Jeg er mere energisk.
-Mere hvileløs. -Mere nysgerrig.
Din higen efter ro, stabilitet og stilhed,
ikke spørge, ikke grave, ikke…
-Provokere. -…adspørge…
Nogle gange føler jeg mig…
Hvad?
Ensom.
Gid vi aldrig havde testet dit DNA.
Min desillusionering startede længe før det.
Åh.
Sig mig en ting.
Hvordan har du taklet ensomhed og desillusionering?
-Ikke her og nu. -Jo, lad os tale om det her og nu.
Jeg måtte søge selskab andetsteds.
Selskab?
Ja.
Selskab.
Intellektuelt selskab.
-Åndeligt selskab. -Du gode gud.
Jeg sagde jo "ikke nu".
Hvem?
Faktisk er der en gruppe af os.
Et slæng.
En vennekreds,
der fokuserer på hestevognskørsel, stævner og private fester.
Udmærket.
Og det nærmeste venskab er nok det med Penny.
Romsey?
Dit gudbarns hustru.
-Venskab, Lilibet. -Hun er halvt så gammel som dig.
Hvad med en sekretær?
En sød maskinskriverske i kort nederdel og et bedende blik?
Ikke den slags venskab. Det ville gøre mig mere ensom.
Penny er familie. En gift kvinde!
Ja, og viet til både sit ægteskab og sin pligt.
-Hun ville aldrig kompromittere dig. -Men det kompromitterer mig!
Det kompromitterer mig.
Mig personligt.
Som din ægtefælle.
Og beder jeg dig…
…om at stoppe det selskab?
Det ville være en fejl.
Det vil jeg ikke, når jeg ikke har gjort noget galt.
Men jeg indser, at aviserne og nogle andre idioter
måske ser mig sammen med en smuk, ung kvinde
og drager de forkerte slutninger.
Så jeg vil bede dig om noget.
Hvad?
Bliv venner med Penny.
Du skal ses sammen med Penny.
Beder du mig om at blåstemple din…
Mit venskab.
Mit selskab. Ja.
Måske lærer du endda noget.
-Hvad skulle det være? -Hvordan familien Romanov døde?
Det ved vi allerede.
-Bolsjevikkerne slagtede dem. -Ja, men…
Bolsjevikkerne dræbte dem med pistoler og bajonetter,
men hvem har blod på hænderne?
-Velkommen. -Goddag.
-Velkommen til Windsor, lady Romsey. -Tak.
-Dronningen er i stalden. -Udmærket.
-Skal vi gå? -Ja.
Selvom Sanction desværre ser lidt ilter ud.
-Åh. -Han kan give ballade.
Men han har ikke mistet appetitten.
Tydeligvis ikke.
-Fortsæt som hidtil. -Så gerne.
Lady Romsey er ankommet.
Tak.
-Emily, ikke? -Jo.
-Er De faldet godt til? -Ja tak. Udmærket.
-Holder de Dem beskæftiget? -Naturligvis.
Mange tak. Jeg kigger forbi igen i morgen.
Så ses vi i morgen.
-Godmorgen. -Deres Majestæt.
-Sikket morgenmåltid. -Han er grådig.
Deres Majestæt.
Skal vi spadsere?
-Hertugen… -Ja?
…sagde, De har en teori om,
hvem der kan klandres for den russiske zarfamilies undergang.
Teorien er ikke min. Jeg er bare nysgerrig.
Det er også en glimrende egenskab.
Nysgerrighed.
Historikere mener, at Deres bedsteforældre,
George V og dronning Mary,
fik mulighed for at redde familien Romanov, men undlod at gøre det.
Det kan jeg ikke forestille mig!
Kong George og zar Nikolaj var jo fætre. De lignede endda hinanden.
Min farfar ville aldrig nogensinde forvolde sin elskede Nikolaj skade.
Det kan tænkes, motivationen var en anden,
hvilket stemmer med et par af de andre udlægninger.
-Hvor mange har du læst? -En god håndfuld.
Du milde.
På den engelske side. Jeg læste lidt flere russiske.
Det imponerede ham sikkert.
Jeg har hørt om en kilde. Her i arkiverne på Windsor.
Åh.
-Goddag, Ruth. -Godmorgen.
-Deres Majestæt.
Nå, men…
Den unge Edward VIII's dagbøger,
hvor han skriver om et morgenmåltid i 1917 med sine forældre,
og et brev fra statsminister Lloyd George.
I brevet stod, han ville sende at skib,
der skulle føre familien Romanov til England.
Han ønskede kongens samtykke.
Skal jeg sende Deres accept?
Om at redde dem?
Vis det til din mor.
Hendes dømmekraft er altid bedre end min.
Hvad mener du, min egen?
Sender vi et skib?
Nej.
Det vil vi muligvis fortryde.
Ser du, de to kvinder var rivaler.
Åh.
Undskyld mig.
Ja.
Så de to kvinders rivalisering
gik tilbage til deres tid som unge tyske prinsesser,
før de begge blev gift.
Alexandra var kønnere og fra en bedre familie.
Men det var min kloge mormor, Mary,
som dronning Victoria udpegede til sin søn Edward VII.
Ja.
Men først efter, Alexandra havde sagt nej
og i stedet giftet sig med Nikolaj Romanov.
Derfor var de rivaler.
Mary ville ikke stå i skyggen af en smukkere, bedre Alexandra her i England.
Det er en god teori.
Bortset fra, at min mormor var lykkeligt gift med kong George,
overrasker det mig, at ingen af de 13 bøger, du så imponerende har læst
på originalsproget, beskriver, hvad den rigtige årsag er til,
at Mary ikke ville have Alexandra til England.
Det har intet med rivalisering at gøre.
Min mormor havde mægtig travlt med at beskytte monarkiet mod en folkeopstand.
Hun havde ikke tid til at bekymre sig om Alexandra.
At give familien Romanov asyl indeholdt en langt større trussel.
I England var der generel opposition mod zarinaen,
da hun blev anset som tyskervenlig, netop som vi var i krig mod Tyskland.
Deres Majestæt.
Sandheden er, at dronning Mary…
Der er nyt fra Rusland.
…var knust, da hun hørte, de var blevet dræbt.
…zaren er død.
Men som statsoverhoved
kan man ikke vise de følelser, så man undertrykker dem.
Stilheden lejres i ens eget DNA.
Men jeg beundrer Deres store interesse og de mange bøger, De læste.
Siden min datter døde,
søger jeg tilflugt i bøgerne.
-Og i hestevognskørsel. -Ja.
Ja. Det har været til stor hjælp.
Sikke et slæng.
Det har jeg hørt.
Interesserer det ikke Norton?
Nej.
Vores interesser og liv glider længere og længere fra hinanden.
Jeg forlader ham aldrig.
Eller Broadlands.
Der er Leonoras grav, som jeg skal kunne se hver dag.
Og huset kræver min opmærksomhed. Han har også brug for mig.
Deres pligtopfyldelse glæder mig.
Og Deres engagement i Deres ægteskab.
Og i et hus, der betyder så meget for mig personligt.
Philip og jeg holdt jo bryllupsrejse på Broadlands.
Ja.
Det er vigtigt, at folk forstår de nære bånd mellem vores familier.
Ser de hertugen gå rundt med en smuk, yngre kvinde,
ville det irritere mig, hvis de følte, de kunne drage forkerte slutninger.
Kunne De ikke køre med mig i kirke til jul på Sandringham?
For at tage det i opløbet.
Mange tak, fordi De kom.
Glædelig jul.
-Godmorgen. -Godmorgen og glædelig jul.
-God jul. -Godmorgen.
Den kender jeg udmærket.
Glædelig jul.
Det er Timmy.
Vil du tage ham med til Buckingham Palace?
Mange tak.
Statsministeren, Deres Majestæt.
-Hr. statsminister. -Deres Majestæt.
Det glæder mig at kunne sige,
at russiske forskere nu har bekræftet, de resterende levn er zar Nikolajs.
Dermed kan den officielle begravelse af zarfamilien finde sted.
Det var godt.
En nærmest pjanket præsident Jeltsin sagde i telefonen,
at han håbede, det dermed var enden på den sag,
og at venskab og samarbejde mellem vores to lande kunne genoptages.
Var han pjanket eller beruset?
Godt spørgsmål.
Jeltsins ønske om demokrati er ganske givet oprigtigt.
Man kunne blot ønske, han som leder var mere…
Ædru?
Myndig.
Ifølge rapporter fra Rusland er situationen meget ustabil.
Det frygtes, at det atter vil føre til en hård linje.
Så vil alt være som før.
Men jeg foretrækker at tænke på "før", som da vi var venner med Rusland.
Man glemmer, at vores to nationer til dels takket være slægtens bånd
har opnået større succes som allierede.
I det lys er revolutionen og den kolde krig
ubetydelige problemer i et langt og lykkeligt ægteskab.
Apropos ægteskaber bør jeg ønske tillykke.
De har bryllupsdag i weekenden.
Ja.
47 år.
Og der kommer flere.
Hvad med Dem og mrs. Major?
Det er 24 år i år.
Så noget gør vi da rigtigt.
Hvad mon det kan være?
En af de mest mindeværdige skildringer om et langt, lykkeligt ægteskab
stammer fra Dostojevskis hustru, Anna.
Hun og Fjodor var
helt forskellige, med forskelligt temperament.
De havde ikke samme holdninger, men de ændrede ikke på hinanden.
De ændrede ikke på hinandens sjæl.
Derfor kunne hun og hendes mand leve i harmoni.
Ved intet at have til fælles?
Det giver åbenbart et lykkeligt ægteskab.
Vent. Hvor er den?
Hvor er den?
Nej, du er ikke spor interesseret.
Lad den være. God hund.
Hvor er den?
Er du klar? Kom så.
Her. Hvad er det? Lad os se engang.
Kom så, vovser!
Er du klar?
Sådan.
Det var flot.
Der er en til.
Hvem vil have en godbid?
Kom her.
Godt. Kom.
Hvor er den? Er du klar? Er du klar? Hvor er den?
Hvor er den?
God hund.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen