NETFLIX-SARJA
PÄÄMINISTERI
LONTOO 1917
Buckinghamin palatsiin. -Selvä.
HÄNEN MAJESTEETTINSA KUNINGAS
Ammuimme viime talvena yhteensä 12 000 fasaania,
mutta yksilösuorituksia ei huomioitu.
Halusin piristää jahtia,
joten käskin Leicesterin koota luettelon suorituksista tupakkahuoneeseen.
Hyvä ajatus. -Katsokaa tätä Ceylonin sotapostimerkkiä.
Arvaa, montako fasaania isä ampui viikonloppuna.
Väri on vaaleanpunaisen sijaan lähes liila.
106 paria.
Sota on kauhea asia, mutta värit ovat mustepulan takia ainutlaatuisia.
Kuumaa teetä!
Kuumaa teetä tarjolla.
Maukasta kuumaa teetä.
Toimitan kirjeen Downing Streetiltä. -Kiitos.
Kappas vain. Postimerkin tekstistä puuttuu vieläpä kirjain.
Taas uusi harvinaisuus kokoelmaan.
Katso myös takaosa. Joskus siihen tarttuu mustetta arkista.
Mitä nyt?
Teidän majesteettinne. Teidän korkeutenne.
Kirje pääministeriltä. -Eikö se voi odottaa?
Kirje koskee heidän majesteettejaan Venäjän keisaria ja keisarinnaa.
Hallitus on valmis lähettämään laivan hakemaan Romanovit turvaan Englantiin.
Pääministeri ei vain halua tehdä päätöstä ilman tukeanne.
Julkinen mielipide ja niin edelleen.
Sota.
KEISARILLINEN SOTAKABINETTI ON PÄÄTTÄNYT, ETTÄ TSAARIN TULEE POISTUA VENÄJÄLTÄ PIAN.
Vastaanko myöntävästi?
Pelastammeko heidät?
Näytä kirje äidillesi.
Hänen arvostelukykynsä on pettämättä omaani parempi.
IPATJEVIN TALO, JEKATERINBURG, VENÄJÄ
Niin.
Pukeutukaa välittömästi.
Teidät siirretään turvallisempaan paikkaan.
Toistan. Teidät siirretään.
George-serkku on tämän takana. Sanoin, että hän auttaisi.
Pelastaako hän meidät? Lähettääkö hän laivan hakemaan meidät?
Aleksei. Herää, kultaseni.
Tytöt. Me lähdemme nyt. Herätkää. -George-serkku pelastaa meidät.
Valmistautukaa. Lähdemme heti.
AMPUJA
Otetaan vielä kuva ennen lähtöänne. Sillä todistamme, että olette kunnossa.
Seiskää seinää vasten.
Täällä ei ole tuoleja. Emmekö saa istua?
Tarvitsemme nopeasti kaksi tuolia.
Kaunis poikani. -Älkää seiskö noin lähekkäin, neidit.
Te seisotte tuolla. Hyvä.
Olemme valmiita.
Kuvaaja tulee tuossa tuokiossa.
Valmiina? -Minä olen.
Olen odottanut tätä innolla.
Koska sukunne Euroopassa jatkaa hyökkäystä Neuvosto-Venäjää vastaan,
Uralin neuvosto on tuominnut teidät kuolemaan.
Mitä?
Työläisten puolesta. Eläköön vallankumous!
Osuinpas.
Nopeasti nyt.
Lataajat… -Onnittelut, herrat. Erinomainen päivä.
Aloitetaanko?
Osaajat tekevät. Tälle päivälle. -Tälle päivälle.
YHTEENSÄ, FASAANIT 2 252
IPATJEVIN TALO
Moskovassa koetaan tänään poikkeuksellista draamaa.
Kaduilla voi nähdä tuhoa ja tulipaloja. Jopa verta.
Toive rauhanomaisesta ja demokraattisesta Venäjästä on vaarassa,
kun kommunismia yritetään palauttaa vallankaappauksen turvin.
Kaduilla on tuhansia mielenosoittajia,
jotka vastustavat itsensä valtaan julistaneita tahoja.
Vallankaappausyritys tuntuu kuitenkin luhistuvan -
väkijoukkojen kannattaessa Boris Jeltsiniä,
Venäjän ensimmäistä vaaleilla valittua presidenttiä ja Gorbatšovin kannattajaa.
Jeltsin puhui vallankaappauksen yrittäjille sanoen,
ettei paluuta kylmään sotaan ole ja että demokratia voittaa.
Matka oli varmasti kiehtova. -Niin oli.
Ensimmäinen länsimainen johtaja Moskovassa vallan vaihduttua.
Odotan mielenkiinnolla vaikutelmaanne herra Jeltsinistä.
Vallankaappauksen alussa hän olisi voinut yrittää sopimusta juonittelijoiden kanssa,
mutta hän ei epäröinyt kertaakaan. Kansa rakastaa häntä siitä hyvästä.
Toisaalta en tiedä, olenko nähnyt häntä selvin päin.
Tehän vietitte useita päiviä yhdessä. -Niin vietimme.
Ei kai hän koko ajan ollut juovuksissa?
Saattoi ollakin.
Enkä usko siihen vähiten siksi,
että saatoin itse olla.
Mutta kun pöydän takomiseen ja kiroilemiseen tottuu,
hän on suorapuheinen ja miellyttävä.
Ja kävi ilmi,
että herra Jeltsin on myös anglofiili.
Ihanko totta?
Hänellä on ilmeisesti pakkomielle tavata minut -
ja saada virallinen kutsu palatsiin.
Sepä mukavaa.
Etkö sano tuohon muuta? -Olen jo myöhässä.
Mistä nyt? -Münchenin-lennolta.
Sen jälkeen osallistun palkintoseremoniaan Hampurissa -
ja Maailman luonnonsäätiön tapahtumaan Brasiliassa.
Sieltä suuntaan Alaskaan, Kanadaan ja takaisin Lontooseen.
Saimme ympättyä mukaan jopa pari valjakkoajokilpailuakin.
Tässähän se on.
Etkö sinä koskaan väsy? -Vain, jos istun paikallani.
Olemme erilaisia siinä.
Niin.
Yhä enenevässä määrin.
Hyvä on.
Lähden nyt.
Nähdään kolmen viikon päästä. -Niin.
Edinburghin herttua oli kutsunut minut Cannon Guardiin seuraamaan kisoja.
Rata on helppo,
kunhan vetoliinan kiinnityssolki ei aukea lampea ylittäessä,
kuten hänen kuninkaalliselle korkeudelleen kävi.
Eikä hän muistaakseni suostunut irrottamaan ohjista.
Kunnes lensin ilman halki sulokkaassa kaaressa ja päädyin pää edellä nurmikolle.
Silti hän sai suostuteltua minut valjakkoajoharrastuksen pariin.
Enkä ole katunut kertaakaan.
DofE-palkintoa juhlistettiin tänään maailman johtavana nuoriso-ohjelmana.
Ohjelman perustaja prinssi Philip osallistui juhlallisuuksiin Saksassa.
Sieltä hän suuntasi pikakiertueelle São Pauloon, Alaskaan ja Nova Scotiaan.
Tyypillisen kiireinen ohjelma prinssille,
joka ei vielä 70 vuoden jälkeenkään osoita hidastamisen merkkejä.
Kuningatar taas valmistautuu presidentti Boris Jeltsinin -
ensimmäiseen viralliseen vierailuun Britanniassa.
Vierailu merkitsee uutta vahvojen siteiden ja yhteistyön aikakautta,
ja tarkoituksena on solmia ensimmäinen ystävyyssopimus sitten vuoden 1776.
Lenin sanoi itse toistuvasti, että välillä vuosikymmeniin ei tapahdu mitään -
ja sitten tapahtuu vuosikymmenien edestä viikossa.
Pääministeri pitää Jeltsinistä kovin ja haluaisi tarjota tälle lounaan palatsissa.
Näin olen kuullut.
Tutkin herra Jeltsiniä.
Hän toimi nuorena miehenä Uralilla alueellisena virkamiehenä.
Sverdlovsk oblastin pääsihteerinä, jos tarkkoja ollaan.
Sverdlovskin kaupunkihan tunnettiin aiemmin nimellä Jekaterinburg.
Ja siellä sijaitsi Ipatjevin talo.
Jatka vain.
Tervetuloa Buckinghamin palatsiin. Seuratkaa minua.
Teidän majesteettinne.
Kerronko salaisuuden venäläisistä? -Kertokaa toki.
Olemme sisimmässämme yhä monarkisteja.
Jopa Stalinin puhdistusten huipulla neuvostoliittolaisen kertoma tarina…
…ei alkanut sanoilla "olipa kerran"…
…vaan "hyvinä tsaarinaikoina".
Hyvien tsaarinaikojen malja.
Teidän majesteettinne.
Haluan pyytää…
…että tulisitte valtionvierailulle Moskovaan…
…juhlistamaan kommunismin loppua ja demokratian paluuta.
Olen imarreltu kutsustanne.
Mutta teidän olisi pitänyt huomioida yksi asia ennen sen esittämistä.
Mikä asia? -Ipatjevin talo.
Missä isoisäni Yrjö VI:n rakas serkku tsaari Nikolai perheineen -
joutui bolševikkien murhaamaksi.
Ymmärtääkseni annoitte henkilökohtaisesti talon tuhoamiskäskyn.
Tekonne oli erittäin epäkunnioittava perheeni muistoa kohtaan.
Aivan. Talon purkaminen oli häpeällinen osoitus kommunistien barbaarisuudesta.
Mutta olin pelkkä paikallistoimija 1970-luvulla.
Käskyt tulivat huipulta. Itse Andropovilta ja Brežneviltä.
Romanovit ansaitsevat asianmukaiset hautajaiset.
Ymmärrän, teidän majesteettinne.
Lupaan tehdä kaikkeni heidän kunniansa palauttamiseksi.
Hyvä.
Sitten voimme keskustella valtiovierailuista.
Herra presidentti vasemmalle, kiitos.
Juuri noin. Kolme, kaksi, yksi.
Hänellä ei ole oikeutta saarnata minulle.
…vasemmalle. Kiitos.
Tiedämme totuuden. Romanovien kohtalo sinetöitiin täällä, ei Kremlissä.
Naisen kannattaisi varoa sanojaan,
ettei hänkin saa pistintä perseeseensä.
Mitä hän sanoi?
Hän kertoi olevansa innoissaan.
Miten ystävällistä.
Tämäkö muka palatsi?
Pietarissa on isompia paskahuussejakin.
Kiitos.
Teidän korkeutenne. -Missä kuningatar on?
Pääministerin kanssa. -Kerro, että olen palannut.
Vain tunteja Moskovaan paluunsa jälkeen -
Jeltsin käski aloittaa kaivaukset metsässä Ipatjevin talon lähellä.
Hän vaati paikalle parhaat rikostekniset tutkijat.
Luita löytyikin pian.
Paikalla oli selvästi tapahtunut kauhea murha,
joka vastasi historiallisia kertomuksia.
Kiväärinperällä murskattuja kalloja, ohimoihin ammuttuja luoteja…
Verilöylyn jälkeen bolševikit ilmeisesti -
valelivat ruumiit hapolla ja poltettuaan vaatteet heittivät ruumiit joukkohautaan.
Viranomaiset ovat varmoja siitä,
että jäänteet kuuluvat Romanoveille.
Happovaurioiden takia tunnistaminen on kuitenkin umpikujassa.
Venäläiset patologit ovat kärsivällisesti koonneet palasia,
ryhmitelleet niitä sukupuolen mukaan ja tutkineet hammaskarttoja.
Mutta hekään eivät pysty kaikkeen.
Siksi he pyytävät nyt apua meiltä.
Tarkasti sanoen hänen kuninkaalliselta korkeudeltaan Edinburghin herttualta.
DNA on kuulemma paras keino jäänteiden tunnistamiseen.
Ilmeisesti maailman paras ja ainoa paikka luiden DNA-sekvensoinnille on täällä.
Englannissa. -Aldermastonissa. Aivan.
Ja luiden iän takia käytössä on vain äitilinjan kautta periytyvä DNA-tyyppi.
Mitokondriaalinen.
Tiesitkö siitä? -Tiesin.
Mistä?
Minä luen.
Joka tapauksessa äitisi äiti,
Hessenin prinsessa Viktoria,
oli keisarinna Aleksandran isosisko. Keisarin vaimo oli siis…
Isotätini. Niin. -Siksi sinusta voi olla paljon hyötyä.
Kerta se on ensimmäinenkin. Kuinka?
Voit auttaa todistamaan, ovatko jäänteet Romanovien -
antamalla näytteen siitä, mitä nyt tarvitaankin.
Voitko tarkentaa?
Hiuksia, verta, sylkeä vai mitä?
Etkö kysynyt?
En.
Mikset? Etkö ole utelias?
Etkö edes vähän?
DNA:ni eristettiin verinäytteestä, joka tyhjiöpakattiin muovipussiin.
Ja siitä eristettiin DNA. -Sellaisilla oudoilla laitteilla.
Katso. Piirsin sellaisen.
Veri erotellaan sentrifugilla.
Lopulta jäljelle jää vain pieni määrä DNA:ta,
johon johdetaan sähkövirta.
Tämä on huikeaa. 500 vuotta sitten heitä olisi pidetty alkemisteina.
Alkemiaahan tämä onkin. Pisara vertani on muutettu täksi kuvaksi.
Tällaisiksi ainutlaatuisiksi vierekkäisiksi jonoiksi.
Ajatuksena on verrata näitä jonoja Romanovien jonoihin ja…
Abrakadabra.
Täsmäsivätkö kuviot? -98,5 prosentin varmuudella.
Eli tapaus voidaan sulkea ja Romanovit haudata kunniakkaasti.
Kiitos sinun. -Ei. Kiitos luonnontieteen.
Kiitos sinun. Sinun DNA:si oli avain, jolla arvoitus ratkesi.
Minä annoin vain näytteen.
Tämän ansiosta saamme tietää sukusi viimeisistä päivistä.
Eikö se ole sinusta jännittävää? Näet koko olemuksesi ja historiasi.
Tiivistettynä sarjaan lattean nimettömiä viivoja.
Anteeksi vain, mutta tässä ei ole mitään latteaa.
Olemuksemme ja elämämme on kirjoitettu uudella uljaalla kielellä.
Piru vie!
Pidä pienempää meteliä, Nigel. -Anteeksi. Olen vähän kuuro.
Ja ajatus siitä, että huolimatta valinnoistamme -
peruskoodimme pysyy samana. Se on todella…
Deterministinen.
Syvällinen.
Ajattelemme geneettistä perimää sairauksien osalta.
Entä käyttäytyminen tai päätösten tekeminen?
Onko meillä lainkaan valinnanvapautta? Onko mikään oikeasti sattumaa?
Se, että me edes puhumme tästä asiasta tällä hetkellä ja tässä paikassa.
Vai onko kaikki ennalta määrättyä?
Missä asut?
Tällä on ollut hämmästyttävä vaikutus.
Tieteen tutkimisen lisäksi hän saa yhteyden menneisyyteensä.
Tiedät, miten hän on koko ikänsä yrittänyt epätoivoisesti ymmärtää,
kuka tai mikä hän on.
Onhan hän eräänlainen sekarotuinen piski.
Romanovien jäänteiden löytyminen -
tuntuu herättäneen hänessä viehtymyksen kaikkeen venäläiseen.
Miksi?
Hän on sukua keisarinnalle,
joka oli syntyjään saksalainen Hessenin Alix. Ei hän ollut venäläinen.
Hän oli saksalainen kuin hapankaali. -Älä sano tuota Philipille.
Hän on lukenut kirjan toisensa perään nyt kun tietää, että menemme Venäjälle.
Niinkö? -Hän luo yhteyttä venäläisiin juuriinsa.
Luoja meitä auttakoon. -Kannatan sitä.
Mukava nähdä hänen innostuvan jostain.
Tuntuu, että olemme kasvaneet erillemme,
mutta tämä Venäjän-matka on yhteinen seikkailu.
Yhteinen intohimo.
Yhteisiä mielenkiinnon aiheita on kovin vähän.
Mitä teatteriyleisö näki Moskovassa?
Ei mitään. Sitä se rautaesirippu teettää.
Aika hyvä.
Mukava nähdä.
Herra presidentti.
Seison täällä tänään -
ensimmäisenä koskaan Moskovassa käyneenä brittimonarkkina.
Te olette Venäjän historian ensimmäinen demokraattisesti valittu johtaja.
Osin sukulaisuussuhteiden ansiosta -
maidemme välillä on aina ollut vahva side.
Mutta viime vuosina -
tuo läheinen liittolaisuus on rakoillut.
Lämmin sukulaisuussuhde jäätyi -
vuosikymmenten pituiseksi talveksi.
Ajoittain olemme tuntuneet elävän eri maailmoissa.
Tämän historiallisen matkan myötä -
toivon ilmapiirin paitsi lientyvän,
mutta luovan vankan perustan -
yhteistyölle,
ymmärrykselle -
ja kunnioitukselle.
Uudelle kumppanuuden aikakaudelle,
jolla me molemmat -
voimme kukoistaa yhdessä.
Kullanarvoisia sanoja, teidän majesteettinne.
Anteeksi. Hautajaisten suhteen on tullut ilmi viivästys.
Voi ei.
Kahta ruumiista ei pystytä tunnistamaan. -Kiitos tiedosta.
Tämä on todellinen pettymys.
Tulimme tänne asti siinä uskossa, että sukulaiseni haudataan.
Ja nyt selviää, ettei niin käykään. -Miksei?
Ruumiista yksi tai kaksi on yhä tunnistamatta.
Venäjän ortodoksiset tahot haluavat varmuuden siitä,
ettei tsaarin ruumista ole sekoitettu vaikkapa kokkiin.
Ja tämä tuli ennen kiistoja Venäjän hallituksen ja Romanovien suvun välillä.
Puhumattakaan Moskovan, Pietarin ja Jekaterinburgin paikallisviranomaisista,
jotka riitelevät hautajaispaikasta.
Älä hätäile.
Suuri Venäjän karhu ottaa ensiaskeliaan kärsittyään vuosia vankeudessa.
Eihän kaikki voi toimia.
Pettymys ulottuu muuallekin.
Matka on pettymys myös meille. Toivoin, että viettäisimme aikaa yhdessä.
Tuskin näen sinua. -Minulla on ollut kiire.
Näköjään.
Olen muun muassa tutkinut groteskia epäoikeudenmukaisuutta,
jota sukulaiseni kohtasivat omiesi taholta.
Emme kai ala omia sukulaisia?
Olen myös muistuttanut itseäni siitä,
miten paljon sain ja mistä kaikesta luovuin, kun nain sinut.
Kuten mistä? -Urastani. Itsenäisyydestäni.
Uskostani.
Jos muistat, synnyin…
Geenitutkijatkaan eivät pystyneet uskontoasi.
Synnyin ortodoksiksi.
Taas yksi monista eroistamme.
Missä muussa olemme erilaisia?
47 avioliittovuoden jälkeen olisi parempi kysyä, missä olemme samanlaisia.
Meillä on eri mielenkiinnon kohteet. Eri intohimot.
Eri uskonnot.
Olen energisempi.
Levottomampi. -Uteliaampi.
Sinä janoat rauhaa, vakautta ja hiljaisuutta.
Et kyseenalaista, tutki etkä…
Ärsytä. -Et kysele.
Oloni on joskus sen takia…
Mikä?
Yksinäinen.
Kunpa tätä DNA-juttua ei olisi tapahtunut. -Synkkyyteni alkoi jo kauan ennen sitä.
Ole hyvä ja kerro.
Miten olet käsitellyt synkkyyttä ja yksinäisyyttä?
Aika ja paikka ovat väärät. -Ne ovat täydelliset.
Olen etsinyt toveruutta muualta.
Toveruuttako? -Niin.
Toveruutta.
Älyllistä toveruutta.
Henkistä toveruutta. -Luoja sentään.
Sanoin, että aika ja paikka ovat väärät. -Kuka?
Itse asiassa meitä on ryhmä.
Jengi.
Ystävien yhteisö,
joka keskittyy valjakkoajoon, kilpailuihin ja illanistujaisiin.
Hyvä on.
Läheisin ystäväni lienee Penny.
Romseyko?
Kummipoikasi vaimo.
Puhun ystävyydestä. -Hän on sinua puolet nuorempi.
Eikö sihteeri kelvannut? Konekirjoittaja, jolla on lyhyt hame ja palvovat silmät.
Sellainen toveruus vain lisäisi yksinäisyyttäni.
Penny on perhettä. Avioliitossa oleva nainen.
Ja täysin keskittynyt liittoonsa sekä velvollisuuksiinsa.
Hän ei uhmaisi asemaasi. -Mutta tämä uhmaa.
Tämä uhmaa minun asemaani.
Minun.
Sielunkumppaninasi.
Ja jos pyydän sinua -
lopettamaan tämä toveruuden…
Se olisi virhe.
Älä pyydä minua luopumaan jostain, kun en ole tehnyt mitään väärää.
Myönnän silti sen, että sanomalehdet ja idiootit -
voivat hätiköidä päätelmissään nähdessään minut kauniin nuoren naisen kanssa.
Siksi haluan sinun tekevän jotain.
Mitä? -Ystävysty Pennyn kanssa.
Näyttäydy Pennyn kanssa. -Pyydätkö minua antamaan hyväksyntäni…
Ystävyydelleni.
Toveruudelleni. Pyydän.
Saattaisit oppiakin jotain.
Mitähän mahtaisin oppia? -Sen, miten Romanovit kuolivat.
Tiedämme sen jo.
Bolševikit teurastivat heidät. -Niin, no…
Bolševikit ehkä painoivat liipaisimia ja käyttivät pistimiään,
mutta kenellä tässä on verta käsissään?
Tervetuloa. -Hei.
Tervetuloa Windsorin linnaan. -Kiitos.
Kuningatar on talleilla. -Selvä.
Mennäänkö? -Mennään.
Toden totta, mutta Sanction näyttää vähän säikyltä. Sitä ehkä vaivaa jokin.
Eihän se ole menettänyt ruokahaluaan? -Ei selvästi ole.
Jatka sitten samaan malliin. -Selvä.
Lady Romsey on saapunut.
Kiitos.
Sinähän olit Emily? -Niin.
Miten olet sopeutunut? -Hyvin, kiitos.
Riittääkö sinulla puuhaa? -Ilman muuta.
Kiitos kovasti. Piipahdan taas huomenna. -Huomiseen, rouva.
Huomenta. Onpa sillä tuhti aamupala. -Poika on ahne.
Teidän majesteettinne. -Mennäänkö kävelylle?
Edinburghin herttua…
Sinulla on kuulemma teoria siitä, kuka on syyllinen Venäjän keisariperheen murhaan.
Ei teoria ole minun. Olen vain utelias oppilas.
Se on puoleensavetävä ominaisuus.
Uteliaisuus.
Jotkut historioitsijat uskovat, että isovanhempanne Yrjö V ja kuningatar Mary -
saivat tilaisuuden pelastaa Romanovit, mutta kieltäytyivät siitä.
En voi kuvitellakaan moista.
Kuningas ja tsaari olivat serkkuja. He jopa muistuttivat toisiaan.
Isoisäni ei olisi koskaan pystynyt vahingoittamaan rakasta Nickyään.
Motivaatio tuli ehkä muualta, kuten pari lukemistani lähdeteoksista ehdottaa.
Montako olet lukenut? -Puolenkymmentä.
Taivaan vallat.
Englanniksi, siis. Lisäksi olen lukenut muutaman venäjäksi.
Se on tehnyt vaikutuksen Philipiin.
Olen myös kuullut, että täällä Windsorissa olisi lähdeteos.
Hei, Ruth. -Huomenta.
Huomenta. -Teidän majesteettinne.
Kas niin.
Nuoren Edvard VIII:n päiväkirja,
jossa hän kuvailee aamiaista vanhempiensa kanssa vuonna 1917 -
sekä pääministeri Lloyd Georgen toimittamaa kirjettä.
Kirjeessä sanottiin,
että hän oli suostunut toimittamaan Romanovit turvaan Englantiin,
mutta halusi kuninkaan suostumuksen.
Vastaanko myöntävästi?
Pelastammeko heidät?
Näytä kirje äidillesi.
Hänen arvostelukykynsä on pettämättä omaani parempi.
Mitä sanot, rakkaani?
Lähetämmekö laivan?
Emme.
Päätöstä voi joutua katumaan.
Kyseessä oli kahden naisen välinen kilpailu.
Anteeksi.
Aivan. Keisarinna ja kuningatar kilpailivat keskenään.
Se oli alkanut jo heidän ollessaan nuoria ja naimattomia saksalaisprinsessoja.
Aleksandra oli nätimpi ja mahtavammasta perheestä.
Mutta Viktoria halusi nokkelan isoäitini Maryn esikoispojalleen Edvard VII:lle.
Totta, mutta vasta sen jälkeen, kun Aleksandra oli torjunut tämän -
ja nainut Nikolai Romanovin.
Kilpailu kumpusi siitä.
Mary ei halunnut jäädä kauniimman ja mahtavamman Aleksandran varjoon.
Kiva teoria.
Unohdetaan se, että isoäitini oli omistautunut puolisolleen.
Ihme, ettei yksikään 13 tai useammasta lukemastasi kirjasta,
alkukielellä vieläpä, maininnut todellista syytä siihen,
ettei Mary halunnut Aleksandraa Englantiin.
Se ei liittynyt mitenkään kilpailuun naisten välillä.
Isoäitini ajan vei monarkian suojeleminen kansan kapinalta.
Ei hän ehtinyt miettiä, halveksuuko Aleksandra häntä.
Turvapaikan myöntäminen Romanoveille oli paljon suurempi uhka.
Keisarinnaa vastustettiin Englannissa laajalti.
Hänen nähtiin kannattavan Saksaa, jonka kanssa olimme sodassa.
Majesteetti.
Totta puhuen kuningatar Mary…
Venäjältä on tullut tieto.
…musertui kuullessaan, että heidät oli tapettu.
Keisarillinen majesteetti on kuollut.
Mutta hallitsija -
ei voi näyttää tunteita. Ne pitää haudata.
Ja siitä hiljaisuudesta tulee osa omaa DNA:ta.
Lukemisesi osoittaa kuitenkin kiitettävää mielenkiintoa.
Olen tyttäreni kuoleman jälkeen -
jossain määrin haudannut itseni kirjoihin.
Sekä valjakkoajoon. -Niin.
Siitä on ollut valtavasti apua. Jengi on aikamoinen.
Näin olen ymmärtänyt.
Eikö se kiinnosta Nortonia?
Ei.
Mielenkiintomme kohteet ja elämämme ajautuvat yhä enemmän erilleen.
En voisi jättää häntä.
Enkä Broadlandsia.
Leonoran hauta on siellä. Minun pitää nähdä se joka päivä.
Talo kaipaa huomiotani. Norton myös.
Mukava kuulla, että olet velvollisuudentuntoinen.
Ja sitoutunut avioliittoosi sekä taloon, joka on minulle henkilökohtaisesti tärkeä.
Vietin siellä kuherruskuukautta Philipin kanssa.
Kansan on tärkeä ymmärtää perheemme tiiviit siteet.
Jos Edinburghin herttua nähdään kauniin ja nuoren seuralaisen kanssa,
hätäisten johtopäätösten vetäminen olisi ärsyttävää.
Voisit siis matkustaa tänä jouluna kirkkoon samassa autossa kuin minä.
Katkaistaan huhuilta siivet.
Kiitos, että tulitte.
Hyvää joulua.
Huomenta. -Huomenta. Hyvää joulua.
Hyvää joulua. -Huomenta.
Tiedän sen varsin hyvin.
Hyvää joulua.
Tämä on Timmy.
Voisitteko viedä sen Buckinghamin palatsiin?
Kiitos.
Pääministeri, majesteetti.
Pääministeri. -Majesteetti.
Voin ilolla kertoa,
että venäläiset tutkijat ovat tunnistaneet viimeiset jäänteet tsaari Nikolaiksi.
Keisarillisen perheen viralliset hautajaiset voidaan siis järjestää.
Hyvä.
Hilpeä presidentti Jeltsin sanoi puhelumme aikana toivovansa,
että maidemme ystävyys ja yhteistyö voi jatkua, kun asia nyt saadaan päätökseen.
Oliko hän hilpeä vai humalassa?
Hyvä kysymys.
Uskon, että Jeltsin haluaa vilpittömästi demokratiaa.
Voimme vain toivoa, että hän olisi johtajana…
Raittiimpi, vai?
Arvovaltaisempi.
Raporttien mukaan Venäjän ilmapiiri on epävakaa.
Pelkäämme, että siellä tarvitaan taas kovan linjan johtajaa,
jolloin palaamme lähtöruutuun.
Minä haluaisin ajatella, että lähtöruutu Venäjän kanssa -
on ystävyys, ei vihollisuus.
Moni unohtaa, että maamme ovat osin sukulaisuussuhteiden ansiosta -
olleet menestyksekkäämpiä liittolaisina kuin vihollisina.
Tällä tavalla nähtynä vallankumous ja kylmä sota -
ovat olleet vain pieniä ryppyjä rakkaudessa.
Siitä tulikin mieleen. Onnittelut ovat paikallaan.
Hääpäivänne on viikonloppuna.
Niin on.
47 vuotta.
Ja yhä porskutetaan.
Entä te ja rouva Major?
24 vuotta tänä vuonna.
Teemme siis kaikki jotain oikein.
Mitähän se mahtaa olla?
Yksi ikimuistoisimmista menestyvän avioliiton kuvauksista -
tulee Dostojevskin Anna-vaimolta.
Hän ja Fjodor olivat hänen mukaansa luonteeltaan täysiä vastakohtia.
Temperamentit olivat erilaiset ja mielipiteet täysin vastakkaiset.
Silti he eivät yrittäneet muuttaa toisiaan -
tai vaikuttaa toistensa sielunelämään.
Anna uskoi, että harmonia heidän avioliitossaan kumpusi tästä.
Siitä, ettei heillä ollut mitään yhteistä.
Ilmeisesti se on onnellisen avioliiton avain.
Odota. Missä se on?
Missä se on?
Sinua ei kiinnosta yhtään.
Luovu siitä. Hyvä koira.
Minne se meni? Valmiina.
Seuraa.
Tässä. Missä se on? Mennään takaisin.
Koirat. Seuratkaa.
Oletko valmis?
Kas niin.
Oikein hyvä.
Tuolla on taas yksi.
Kuka haluaa namupalan?
Tänne.
Hyvä. Tänne.
Missä se on? Oletko valmis?
Missä se on?
Missä se on? Hyvä poika.
Tekstitys: Miia Mattila