СЕРІАЛ NETFLIX
ПЕРШИЙ ЛОРД СКАРБНИЦІ
ЛОНДОН, 1917 РІК
-До Букінгемського палацу. -Звісно.
КОНФІДЕНЦІЙНО: ЙОГО ВЕЛИЧНОСТІ КОРОЛЮ, БУКІНГЕМСЬКИЙ ПАЛАЦ
Торік ми застрелили понад 12 000 фазанів.
І це без індивідуальних підрахунків.
Я підкинув хмизу у вогонь
і наказав Лестеру вивісити в курильні назви зброї
з особистими підсумками.
-Чудова ідея. -Це серія про війну на Цейлоні.
І скільки фазанів тато підстрелив тими вихідними?
Майже бузкова. А мала бути червоно-рожева.
Сто шість пар.
Ця війна — жахлива баба.
Та її вплив на запас чорнил додав чудових відтінків.
Гарячий чай!
Пригощайтеся гарячим чаєм!
Чудовий гарячий чай!
Прошу за мною.
Мене попросили передати вам цей лист з Даунінґ-стріт.
Дякую.
Поглянеш на це?
На штемпелі військової марки немає літери «S».
Ще один раритет для колекції.
Глянь на звороті.
Іноді вони вбирають вологе чорнило з нижнього аркуша.
Що у вас?
Ваша Величносте, Ваша Величносте, Ваша Високосте.
-Лист від прем'єр-міністра. -Це не зачекає?
Це стосується Їхніх Імператорських Величностей російських царя і цариці.
Уряд готовий відправити корабель,
щоб доправити Романових у безпечне місце сюди, до Англії.
Прем'єр-міністр не бажає робити це без вашої підтримки.
Громадська думка й таке інше.
Війна.
Мені відповісти «так»?
Заради їхнього порятунку?
Покажи це матері.
Її рішення є безперечно кращими за мої.
…ЗАДЛЯ БЕЗПЕКИ ЦАРЯ ЙОМУ СЛІД НЕГАЙНО ЗАЛИШИТИ РОСІЮ.
БУДИНОК ІПАТЬЄВА, ЄКАТЕРИНБУРГ, РОСІЯ
Миколо Олександровичу.
Олександро Федорівно.
Так.
Мені прислали депешу стосовно колишньої імператорської сімї.
Вам слід негайно одягнутися.
Мені наказали відправити вас у безпечніше місце.
Повторюю: вас перевезуть у безпечніше місце.
Це кузен Георг.
Я знав, що він не кине нас напризволяще.
Думаєш, він урятує нас?
Він пошле за нами корабель?
Звісно.
Звісно. Слава Богу.
Слава Богу.
Олексію, душенько. Прокидайся.
Дівчатка! Ми відїжджаємо. Прокидайтеся!
Кузен Георг… Готуйтеся.
Готуйтеся. Ми відїжджаємо.
ЗБРОЯ
Дівчатка, прошу вас.
І, як то кажуть, сімейний портрет на дорогу.
Нехай усі бачать і знають, що з вами нічого не сталося.
Прошу сюди.
А що, тут і стільців немає? Не можна принести?
Зараз.
Принеси два стільці. Швидко!
Слухаюся. Так точно.
Сюди.
І сюди.
Не тісніться, панянки.
І з того боку. Добре.
Ми готові.
Фотограф скоро буде тут. Надовго не затримаємося.
Готові?
Я готовий.
Уже не міг дочекатися.
З огляду на те, що ваші родичі в Європі
продовжують наступ на радянську Росію,
Уралвиконком постановив вас розстріляти.
-Що-що? -Господи!
Це за робітників! Хай живе революція!
Господи, помилуй!
Попався!
Поквапся.
Ну ж бо!
Ну!
Не баріться.
Вітаю, панове. Дуже гарний день.
Допомогти?
Хто вміє, той робить. За цей день.
-За цей день. -За цей день.
БУДИНОК ІПАТЬЄВА
Сьогодні в Москві відбуваються драматичні сцени.
Сцени руйнувань, пожежі, і навіть кровопролиття на вулицях.
Надії на мирну й демократичну Росію перебувають під загрозою,
адже прибічники радянської системи хочуть через путч відновити комунізм.
Тисячі протестувальників вийшли на вулиці
проти сил, які оголосили себе владою.
Народна підтримка Бориса Єльцина
відчутно наближає крах путчу.
Це перший обраний президент Росії і лідер народного опору.
У зухвалій промові
він заявив, що повернення до холодної війни не буде,
і демократія переможе.
Громадяни Росії…
Мабуть, цікава була подорож.
Саме так.
Перший західний лідер, який відвідав Москву після путчу.
Мені цікаво почути про ваші враження від пана Єльцина.
Коли почався путч, він легко міг піти на компроміс зі змовниками,
спробувати домовитися з ними.
Та він не відступив, і за це народ його любить.
Проте я не впевнений, що бачив його тверезим.
-Ви ж кілька днів провели в його компанії. -Саме так.
Не був же він п'яним весь цей час.
Здається, що був.
Друзі — це все, розумієш?
Друзі мають триматися разом. І пити — теж разом.
Хоча б тому, що здається,
таким був і я.
Та щойно звикнеш до ударів по столу й ненормативної лексики,
то бачитимеш пряму й симпатичну людину.
І виявляється…
Пан Єльцин деякою мірою — англофіл.
Справді?
Схоже, що він дуже хоче зустрітися зі мною.
І отримати запрошення до палацу.
Чудово.
-Це все, що ти скажеш? -Пробач, я спізнився.
Куди цього разу?
На рейс до Мюнхена. Далі — у Гамбург, вручатиму нагороди герцога Единбурзького.
Далі — заходи Світового фонду дикої природи в Бразилії.
Потім — на Аляску, до Канади й знову до Лондона.
А ще нам удалося втиснути
кілька змагань із запряжної їзди.
Ось і він.
Ти ніколи не втомлюєшся?
Лише від сидіння на місці.
У цьому плані ми різні.
Так.
І чимраз дужче.
Гаразд.
Я вже вирушаю.
-Побачимося за три тижні. -Так.
Герцог Единбурзький запросив мене
подивитися, як він змагається на полігоні.
Це легка траса,
якщо під час переходу штучної водойми не зіскочить лямка.
Так сталося з Його Високістю,
який, пригадую, відмовився відпускати віжки.
Тоді я пролетів у повітрі, наче елегантна парабола,
і приземлився на голову в траві.
І все ж він переконав мене зайнятися запряжною їздою як хобі.
І я про це не шкодувала.
Добридень, Гамбургу.
Нагороди від герцога Единбурзького —
це провідна програма визнання досягнень молоді.
Із цієї нагоди до Німеччини прибув її засновник принц Філіп.
Далі він вирушає галопом у тур по Сан-Паулу, Алясці й Новій Шотландії.
Типовий насичений графік державного діяча,
який не збирається збавляти обертів навіть на восьмому десятку.
А королева готується до зустрічі з президентом Росії Єльциним.
Він уперше офіційно відвідає Британію.
Ця подорож знаменує нову еру міцних зв'язків і співпраці.
Буде підписано перший з 1766 року англо-російський договір про дружбу.
Сам Ленін не раз говорив:
«Є десятиліття, коли не відбувається нічого.
І є тижні, коли відбуваються десятиліття».
Пан прем'єр захопився президентом Єльциним
і хоче, щоб у палаці йому влаштували обід.
Так. Я це чув.
Я дещо довідався про пана Єльцина.
Виявляється, що в молодості він був регіональним чиновником на Уралі.
Першим секретарем партійного комітету у Свердловській області, якщо бути точним.
Свердловськ — це назва міста, відомого раніше як Єкатеринбург.
Так.
Саме там знаходився будинок Іпатьєва.
Продовжуйте.
Вітаємо в Букінгемському палаці.
Прошу за мною.
Усе буде нормально.
Ваша Величносте.
Розкрити вам один секрет нашого народу?
Бажаєте дізнатися секрет про росіян?
Так, прошу.
Будь ласка.
У душі ми всі, як і раніше, монархісти.
У глибині душі ми всі залишаємося монархістами.
Навіть у розпал сталінських чисток…
Навіть у розпал сталінських чисток радянський громадянин починав розповідь…
…не зі слів «одного разу»…
…а «за добрих царських часів».
…«за добрих царських часів».
За добрі царські часи!
За ваше здоров'я!
-За здоров'я! -За здоров'я!
Ваша Величносте.
Маю до вас прохання.
Я маю прохання.
Приїжджайте до Москви з державним візитом.
Відзначимо крах комунізму й відродження демократії.
Відзначити крах комунізму й відродження демократії.
Мені лестить ваше запрошення.
Та є одна справа, яку слід розвязати, перш ніж продовжити.
Чого вона?
Що це за справа?
Будинок Іпатьєва.
У цьому місці більшовики вбили царя Миколу
і його родину. А це улюблений кузен мого діда — короля Георга V.
Я так розумію, що ви особисто віддали наказ знести той будинок.
Це акт великої неповаги до памяті моєї родини.
Так, його знесення було ганебним актом…
Так, його знесення — це ганебний акт…
…комуністичного варварства.
Це було в сімдесятих. Я був дрібним місцевим чиновником.
Це було в сімдесятих. Я був дрібним чиновником.
А наказ надійшов із самого верху — від Андропова й Брежнєва.
Родина Романових заслуговує на гідне поховання.
Ваша Величносте, я згоден.
Даю вам слово, що я зроблю все можливе, щоб віддати їм належну шану.
І я даю вам слово, що зроблю все можливе, щоб віддати їм належну шану.
Добре.
Тоді й поговоримо про королівські візити.
За добрі царські часи.
Пане Президенте, станьте ліворуч.
Добре. Так. Три, два, один.
Чого це вона мене так довбанула?
Пане нагорі, трохи ліворуч. Дякую.
Ми всі добре знаємо, що кров Романових — ось на цих орлах,
а не на Кремлі.
Рекомендував би їй висловлюватися обережніше.
А не то, ми і їй можемо всадити багнет у дупу.
Що він сказав?
Що він дуже радий бути тут.
Ви дуже любязні.
І це вони називають палацом?
У нас, у Петербурзі, нужники більші за цей палац.
Усім дякую.
Ваша Високосте.
-Королева на місці? -Так, з прем'єром.
-Скажете їй, що я повернувся? -Звісно.
За кілька годин після повернення до Москви
президент Єльцин наказав розкопати ліс біля будинку Іпатьєва.
Він особисто наполіг, щоб залучили найкращу команду криміналістів.
…сусідню камеру.
Здається, я щось знайшов!
-Будь ласка. -Ось тут?
І, звісно, незабаром знайшли кістки.
Очевидно, що сталося жахливе вбивство,
як це описували факти з історії.
Черепи пробито прикладами рушниць, у скронях — кулі.
Ну ж бо, Сашко.
Ти ж не до ліжка її тягнеш, а до могили!
Та що з тобою?
Схоже, що після розстрілу більшовики облили тіла кислотою,
спалили одяг і поховали в братській могилі.
Ось так.
Влада впевнена,
що це справді рештки Романових.
Та через пошкодження кислотою
процес ідентифікації зайшов у глухий кут.
Кожен з вас має своє робоче місце.
Російські патологоанатоми ретельно збирали фрагменти,
групували їх за статевими ознаками й порівнювали із записами стоматологів.
Та це все, що вони можуть зробити.
І тепер вони звернулися до нас.
Зокрема, до Його Високості герцога Единбурзького.
Мені сказали, що найкращий спосіб ідентифікувати останки — за допомогою ДНК.
Виявляється, що найкраще і єдине місце для секвенування кісткової ДНК — тут.
В Англії.
В Олдермастоні. Так.
Через вік кісток ця процедура потребує
лише певного виду ДНК, що передаються по материнській лінії.
Мітохондріальну.
-Ти знаєш про це? -Так.
Звідки?
Я вмію читати.
Отже, оскільки твоя бабуся по матері,
принцеса Вікторія Гессенська,
була старшою сестрою імператриці Олександри й дружини царя…
Моєї двоюрідної бабусі.
Виявляється, ти можеш принести неймовірну користь.
Уперше чую. І як?
Допоможи їм довести, чи належать ці останки Романовим.
Дай їм зразок того, що їм потрібно.
Можеш сказати конкретніше?
Волосся? Кров? Слину?
Ти не запитала?
Ні.
Чому? Тобі що, не цікаво?
Анітрохи?
Щоб отримати мою ДНК, вони взяли зразок моєї крові
і запечатали в пластиковий пакет.
Далі вони виділять ДНК?
Так. За допомогою цих дивних машин. Бачиш? Я їх намалював.
І щоб відокремити все це, вони використовують центрифугу.
Так.
Зрештою в них залишається лише крихітна кількість ДНК,
на яку вони обробляють під дією струму.
Вони роблять дивовижне.
Ще 500 років тому їх назвали б алхіміками.
Це є алхімія.
Краплину моєї крові перетворили на це зображення.
Це унікальний візерунок з паралельних смуг під назвою «доріжки».
Уся суть у тому, щоб порівняти ці смуги
зі смугами Романових і…
Вуаля.
Вони збіглися?
Так, з імовірністю до 98,5%.
Отже, справу можна закрити, а Романових — гідно поховати.
-Усе завдяки вам. -Ні, завдяки науці.
Ні, завдяки вам.
Ключ був у вас: саме ваша ДНК розкрила таємницю.
Я лише дав зразок. А решту зробила наука.
Завдяки цьому ми багато чого дізнаємося про останні дні життя вашої родини.
Хіба це вас не захоплює?
Ви побачите всю свою історію і сутність.
Що? Це зведення до серії банальних анонімних смуг.
Пробачте, у цьому немає нічого банального.
Це наша сутність. Наші життя. Написані іншою чудовою мовою.
Дідько.
Найджеле, трохи тихіше, будь ласка.
Пробачте, я дещо глухуватий.
І незалежно від того, який вибір ми робимо,
наш основний код залишається незмінним. Це такий…
Детермінізм?
Абсолют.
Ми звикли аналізувати генетичну схильність до хвороб.
А як же наша поведінка?
Наші рішення?
Чи є в нас вибір взагалі?
Чи все це — випадковість?
Те, що ми тут. У цю мить. Розмовляємо про це.
Чи все це якось визначено заздалегідь?
Де ви живете?
Він неймовірно захопився.
Не лише наукою, а й зв'язком зі своїм минулим.
АНАСТАСІЯ
Ви знаєте, що він постійно щось шукає, видряпує,
намагаючись розібратися, ким він є.
Він завжди був різноплемінним.
А виявлення останків Романових,
схоже, пробудило в ньому інтерес до всього російського.
Чому?
Цариця, з якою він має родинні стосунки,
уроджена як Аліса Гессенська. Вона була німкенею, а не росіянкою.
Така ж німкеня, як і біла сосиска.
Не кажи про це Філіпу.
Після підтвердження нашого візиту до Росії
він читає книгу за книгою.
Справді?
Єднається зі своїм православним корінням.
Хай Бог допоможе.
Я тільки за. Дуже добре, що він знову чимось зацікавився.
Ще недавно здавалося, що ми віддаляємося,
але ця подорож до Росії — наче спільна пригода.
Спільна пристрасть.
Сьогодні в нас так мало спільних інтересів.
Що побачив мийник вікон у Кремлі?
Нічого. Така вже проблема із залізною завісою.
Дуже добре.
РОСІЙСЬКА ПРАВОСЛАВНА ЦЕРКВА
Я дуже рада зустрічі.
-Ваша Величносте. -Ваша Високосте.
Ваша Високосте.
Пане Президенте.
Сьогодні я стою тут
як перший британський монарх, який побував у Москві.
Ви — перший демократично обраний лідер в історії Росії.
Певною мірою завдяки родинним зв'язкам
між нашими країнами завжди були тісні стосунки.
Але останніми роками
цей міцний союз почав послаблятися.
Теплі родинні зв'язки
застигли на десятиріччя.
Були часи,
коли здавалося, що ми живемо в різних світах.
Сподіваюся, що цей історичний візит
стане початком не просто відлиги,
а й всеосяжної нової основи
для співпраці,
розуміння
і поваги.
Це нова ера партнерства,
у якій обидві країни
зможуть процвітати разом.
Мені дуже шкода, але в останню мить похорон відклали.
О, ні.
Схоже, вони не можуть ідентифікувати два тіла.
Дякую.
Яке розчарування.
Ми подолали такий шлях заради поховання наших родичів.
-І дізнаємося, що поховання не буде. -Чому?
Досі не ідентифікували кілька тіл.
А російська православна влада хоче переконатися,
що тіло царя не сплутали з його кухарем, наприклад.
І ми ще не дійшли до чвар між урядом Росії і різними групами родини Романових.
Не кажучи вже, що місцеві влади Москви, Санкт-Петербурга
і Єкатеринбурга обговорюють час і місце поховання.
Дай їм час.
Великий російський ведмідь стає на ноги
за довгі роки неволі й страждань.
Дисфункції не уникнути.
Я розчарована не лише щодо цього.
Я розчарована й щодо нас.
Ми мали провести більше часу разом. А я тебе майже не бачила.
Я був зайнятий.
Очевидно.
Я вивчав, серед іншого,
гротескні несправедливості, які моїм родичам спричинили твої родичі.
Не доскіпуймося до наших родичів.
І нагадав собі
не лише про те, як багато я здобув,
а й від чого відмовився, коли женився на тобі.
Наприклад?
Від кар'єри. Від автономії.
Від своєї віри.
Я ж народився…
І зїзд генеалогів не зясував би, ким ти народився.
Я народився православним.
Це лише одна з безлічі відмінностей.
Чим іще ми відрізняємося?
За 47 років шлюбу
краще було б запитати, чим ми схожі?
У нас різні інтереси. Різні пристрасті.
Різні віри.
Я енергійніший.
-Більш невгомонний. -Допитливіший.
Ти прагнеш спокою, стабільності, тиші.
Не ставиш питань, не випробовуєш…
-Не провокую. -Не допитуєш.
Через це я іноді почувався…
Як?
Самотньо.
Краще б цієї справи з ДНК ніколи не було.
Моє розчарування виникло задовго до цього.
То скажи мені.
Як ти впорався із цим розчаруванням і самотністю?
Не зараз і не тут.
Я не погоджуюся. Це ідеальний час. І місце теж.
Довелося шукати товариство в іншому місці.
Товариство?
Так.
Товариство.
Інтелектуальне товариство.
Духовне товариство.
Господи.
Я ж казав, це недоречний час.
З ким?
Ну, по суті, це ціла група.
Банда.
Спільнота друзів,
які цікавляться запряжною їздою, змаганнями й домашніми вечірками.
Гаразд.
Думаю, що найближче я товаришую з Пенні.
Ромзі?
Це дружина твого хрещеника.
-Це дружба, Лілібет. -Вона вдвічі молодша за тебе.
Краще б вибрав секретарку.
Друкарку в короткій спідниці, із закоханими очима.
Це не те товариство. Так я був би ще більш самотнім.
Пенні має родину. Вона заміжня жінка.
Саме так, і цілком зосереджена на своєму шлюбі й обов’язку.
І ніколи б тебе не зганьбила.
Але це мене ганьбить.
Це ганьбить мене.
Мене.
Як твою другу половину.
А якщо я попрошу тебе…
покінчити зі своїм товариством.
Це буде помилкою.
Я не відмовлюся ні від чого, бо нічого поганого не вчинив.
Але я допускаю, що газети чи якісь ідіоти
можуть побачити мене з гарною молодою жінкою
і поспішно зробити неправильні висновки.
Тому я тебе дещо попрошу.
Що саме?
Я хочу, щоб ти подружилася з Пенні.
Я хочу, щоб тебе бачили разом з Пенні.
Ти хочеш, щоб я узаконила твою…
Мою дружбу.
Моє товариство. Так.
Може, і ти щось дізнаєшся.
Про що я могла б дізнатися?
Як Романови насправді зустріли смерть.
Це ми вже знаємо.
-Їх стратили більшовики. -Так.
Більшовики застосовували зброю і багнети.
А на чиїх руках кров?
-Прошу дуже. -Вітаю.
-Вітаю у Віндзорському замку. -Дякую.
-Королева зараз у стайні. -Гаразд.
-Ходімо? -Так.
Боюся, що вигляд у нього страшнуватий.
Можливо, це проблема.
Він не втратив апетит, правда?
Точно ні.
-Що ж, тримайте так і далі. -Авжеж.
Приїхала леді Ромзі.
Дякую.
-Ви Емілі, так? -Саме так.
-Як ви влаштувалися? -Дуже добре. Дякую.
-Не дають вам продиху? -Звісно.
Дуже вам дякую. Зайду до вас завтра.
До завтра.
-Вітаю. -Ваша Величносте.
-Дуже ситний сніданок. -Цей хлопець жадібний.
Ваша Величносте.
Прогуляємося?
-Герцог Единбурзький. -Прошу?
Він казав, що у вас є теорія про те, хто стоїть за вбивством
родини російського імператора.
Це не моя теорія. Я просто допитлива учениця.
Це дуже приваблива чеснота.
Допитливість.
Деякі історики припускають, що ваші дідусь і бабуся,
Георг V і королева Марія,
мали явну нагоду врятувати Романових, але вирішили не робити цього.
Не можу такого навіть уявити.
Король Георг і цар Микола — двоюрідні брати.
І навіть були схожі.
Мій дідусь ніколи не міг завдати шкоди своєму улюбленому Нікі.
Можливо, мотивація виникла деінде.
Про це свідчать кілька звітів, які я прочитала.
І скільки ви прочитали?
Пів десятка.
Боже мій.
Це з англійської сторони. Ще кілька — з російської.
Це справить на нього враження.
Мене сповістили про джерело цих звітів. Воно тут, в архіві Віндзорського замку.
-Привіт, Рут. -Доброго ранку.
-Ваша Величносте.
Ось вони,
щоденники юного Едуарда VIII.
Він пише про сніданок з батьками у 1917 році
і про лист від прем'єр-міністра Ллойда Джорджа.
Там сказано, що він готовий відправити корабель,
який доставить Романових до Англії,
але хотів отримати згоду короля.
Мені відповісти «так»?
Заради їхнього порятунку?
Покажи це матері.
Її рішення є безперечно кращими за мої.
Що скажеш, кохана?
Надіслати корабель?
Ні.
Ми можемо про це пошкодувати.
Бачите, ці двоє жінок конкурували між собою.
Перепрошую.
Так.
Суперництво між цими двома жінками
тривало ще із часів, коли вони були юними німецькими принцесами.
Задовго до їхнього одруження.
Олександра була гарнішою, її родина була більш знатною.
Але для старшого сина Едуарда VII
королева Вікторія обрала мою розумну бабусю Марію.
Так.
Але лише після того, як Олександра відмовила йому
і одружилася з Миколою Романовим.
Звідси й пішло суперництво.
Марія не хотіла, щоб її затьмарила гарніша й більш знатна Олександра.
Це гарна теорія.
Моя бабуся була відданою дружиною короля Георга.
Але дивно, що в жодній з понад 13 книг, написаних різними мовами
і прочитаних вами,
не зазначено істинної причини, чому королева Марія не хотіла,
щоб Олександра приїхала до Англії.
Це зовсім не пов'язано із суперництвом двох жінок.
Моя бабуся надто переймалася захистом монархії від повстання,
а не тим, що Олександра дивитиметься на неї згори.
Надання притулку Романовим становило значно більшу загрозу.
В Англії було вороже ставлення до цариці,
адже її вважали прихильницею Німеччини в той час, коли ми воювали з ними.
Ваша Величносте.
Правда в тому, що королева Марія…
Ми отримали новину з Росії.
…була в розпачі, коли дізналася, що їх убили.
Його Імператорська Величність цар помер.
Але монарх не може проявляти свої емоції, лише тримати їх глибоко в собі.
І це мовчання стає частиною твоєї ДНК.
Але як похвально, що ви проявили інтерес і прочитали все це.
Після смерті моєї доньки
я дещо занурилася в книжки.
-І ще в запряжну їзду. -Так.
Так. Це дуже допомогло.
У нас чудова банда.
Зрозуміло.
Це не справа Нортона?
Ні.
Здається, наші інтереси, наші життя розходяться дедалі більше.
Я ніколи його не покину.
І Бродлендс теж.
Там могила Леонори, і я маю щодня її бачити.
Дім потребує моєї уваги. І йому я потрібна теж.
Я рада почути про ваше відчуття обов'язку.
І про вашу відданість шлюбу.
І про будинок, який дуже важливий для мене особисто.
Ми з Філіпом провели там медовий місяць.
Так, знаю.
Важливо, щоб люди розуміли, наскільки тісно повязані наші сім'ї.
Якщо вони побачать герцога Единбурзького з гарною і молодшою супутницею
і зроблять поспішні висновки,
це буде неприємно.
Чому б вам не поїхати зі мною в машині до церкви в Сандрінгем на Різдво?
Знищимо все це в зародку.
Дякую, що прийшли.
Веселого Різдва.
-Доброго ранку. -Ваша Величносте, з Різдвом.
-З Різдвом -Вітаю.
Я його добре знаю.
Веселого Різдва.
Це Тіммі.
Візьміть його із собою в Букінгемський палац.
Дякую.
Пан прем'єр, Ваша Величносте.
-Пане прем'єре. -Ваша Величносте.
З радістю інформую,
що російські вчені остаточно підтвердили приналежність останків царю Миколі.
Це означає дозвіл на офіційне поховання сім'ї імператора.
Добре.
У телефонній розмові позитивно запаморочений президент Єльцин
сказав, що сподівається підвести риску під цією справою.
І про відновлення дружби й співпраці між нашими країнами,
Це було запаморочення чи спяніння?
Гарне питання.
Я вважаю, що Єльцин щиро прагне демократії.
Просто хотілося, щоб він поводився більш…
Тверезо?
Авторитетно.
Повідомляють про загрозу дестабілізації Росії.
Є побоювання, що знову виникне потреба в жорсткому лідерстві.
І все почнеться з чистого листа.
Я б хотіла розглядати чистий лист
як дружбу з Росією, а не ворожнечу.
Не слід забувати, що наші країни деякою мірою завдяки родинним звязкам
мали більший успіх як союзники, а не вороги.
У такому ракурсі революція і холодна війна —
лише спалах у довгому й щасливому шлюбі.
До речі, про щасливий шлюб. Прийміть мої вітання.
Скоро річниця вашого весілля.
Так.
Сорок три роки.
І буде ще більше.
А у вас із пані Мейджор?
Цьогоріч буде 24 роки.
Мабуть, ми щось робимо правильно.
Як думаєте, що саме?
Мені найбільше запам'яталась розповідь про довгий і успішний шлюб
від дружини Достоєвського Анни.
У них із Федором були, як вона казала, контрастні характери.
Різні темпераменти.
Цілком протилежні погляди.
Та вони ніколи не намагалися змінити одне одного.
Не лізли одне одному в душі.
І це, на її думку, дозволило їй жити в злагоді із чоловіком.
Не маючи нічого спільного?
Схоже, що це ключ до щасливого шлюбу.
Чекай. Де він?
Де він?
Ні, тобі це навіть не цікаво.
Облиш. Гарний пес.
Де він подівся? Ви готові?
Ходімо.
Ось. Де це? Повернімося.
Собаки! Ходімо.
Ви готові?
Ось так.
Дуже добре.
Ось іще.
Кого пригостити?
Іди сюди.
Добре. Ходімо.
Де він? Ви готові? Де він?
Де він?
Молодець.
Переклад субтитрів: Інеса Федорова