SERIÁL NETFLIX
PRINCEZNA DIANA SE POKUSILA O SEBEVRAŽDU
Na život v odluce vás nikdo nepřipraví.
Je to zvláštní meziprostor.
Území nikoho.
Jste vdaná, nevdaná.
DI: ŠÍLENÁ ZPOVĚĎ
Urozená, neurozená.
Diano!
Jako harpyje.
Ta mytická bytost.
Napůl žena, napůl pták.
Chvíli jste nahoře, jste středem pozornosti.
Vzápětí dopadnete na tvrdou zem.
NIKDY NEBUDU KRÁLOVNOU
Dopadnete a rozpadnete se.
Není si s kým povídat.
Není s kým trávit čas.
Když tu byly děti, měli jsme jeden druhého.
Teď William nastupuje na Eton.
Hrozně rychle to uteklo.
Díky.
Je z něj dospělý.
Vždycky byl mojí oporou.
Nevím, jak to bez něj zvládnu.
- Au! - Promiň.
Je všechno v pořádku?
Dnes nemám svůj den.
Určitě máš těch mých nářků plné zuby.
Máš starosti s Joem.
Už vám řekli termín operace?
Příští týden.
Chci vás přijít podpořit.
Ne. Máš spoustu práce.
Nemám nic důležitého.
NA ÚZEMÍ NIKOHO
- Williame, zamávejte! - Tady, Williame!
Usmějte se, Williame!
Dnes vypadáte velmi elegantně!
Těšíte se na první školní den?
Bude se vám stýskat po tatínkovi?
- Strašný škrabopis. - I tak ho bereme.
- Asi jsem to napsal špatně. - To vůbec nevadí.
Vyznání?
Anglikánská církev.
Jednou budeš stát v čele.
Výborně.
- Vítejte. - Vítejte.
- Musíš všechno tak řešit? - Podepsal se na špatném místě.
Protože jsi mu stála za zády. Znervózňovala jsi ho.
- Uklidňovala. - Znervózňovala.
Díky. Už se moc těšíme.
Jsi šikovný.
To bude v pohodě.
Vždycky když ti bude smutno, vykoukneš z okna a zamáváš babičce.
Tak jo.
Ahoj.
Princ William dnes nastupuje na Eton.
Ano.
Už je mu třináct. Ten čas ale letí.
Tak tak.
Vy jste, Roberte, také chodil…
Ano, madam.
A váš chlapec?
Alexander? Toho to čeká příští rok, madam.
Bylo by příjemné, kdyby William občas přišel na čaj.
Pokud se to smí.
Výborný nápad.
Nechci ale porušovat pravidla.
Promluvím se správcem kolejí.
Díky.
Charles Spencer, bratr princezny Diany, je další ostře sledovanou osobou,
jež se stala obětí finančně motivovaného úniku soukromé korespondence do tisku.
Alan Waller, šéf Spencerovy ochranky,
údajně předal redakci deníku Today dopis,
v němž hrabě chování princezny kritizuje.
Jedna pěkná reakce na tvůj díl o postnatální depresi.
- Uneseš trochu chvály? - Rozhodně.
„Martin Bashir zobrazuje subjekt s nebývalým respektem a hloubkou,
aniž by těžil z jeho utrpení či sklouzával k lacinému voyeurismu a melodramatu.“
Se sledovaností to ale ani nehnulo.
Svět v akci nás zase rozdrtil.
Povídej mi o tom. Komerční moloch nás neustále válcuje.
Možná bych měl jeden nápad, který by to mohl změnit.
- Povídej. - Princeznu z Walesu.
Co s ní?
Protežují ji všechny kanály v Americe.
Domnívají se, že by z její strany měla přijít reakce
na Charlesův rozhovor s Dimblebym.
Prý by moc ráda promluvila.
- Zkusíme ji oslovit. - Proč by měla chtít zrovna nás?
Amíci to pustí do celého světa, a ještě jí vyberou miliony na charitu.
Co jí nabídneme my? Rolky s párkem v kantýně BBC?
Přesně tak. Kantýnu BBC.
Žádnou CBS nebo ABC, ale náš národní mediální svatostánek.
- Vlivný. - Ale my jsme Panorama.
Děláme investigativu. S Dianou by to byly bulvární tlachy.
Nesouhlasím, Steve.
Diana je manželka budoucího krále a matka toho dalšího.
Údajně je na pokraji zhroucení z toho, jak se k ní rodina chová.
Co víc je hodno investigace než rozpad státní instituce?
Královské rodiny, která ztrácí kredit a oblibu veřejnosti tím,
že střílí do vlastních řad?
Téma jako hrom.
Jak se k ní chceš dostat?
Musí to vypadat jako klasický výpis z účtu.
A musí na něm být platby od News International.
News International. Dobře.
- Tohle bych malinko zvětšil. - Jo.
Dobrý.
Obyvatelům Islingtonu se nelíbí plánovaná výstavba
mezinárodního terminálu v St. Pancrasu.
Železnice má procházet Islingtonem…
Účet je na jméno…?
Alan James Waller.
W-A-L-L-E-R.
Teď musíme vyrobit ještě jeden.
S platbou od Penfolds Consultants, kde bude zmínka o Jersey.
Dobře.
Musí to vypadat podezřele. Jako offshore účet.
Třeba z Normanských ostrovů. To ho trkne.
Ukaž to.
Penfolds.
Jo, to vypadá dobře. Dobrý.
- Lorde Spencere, Martin Bashir. - Těší mě.
- Díky za pozvání. - Pojďte dál.
Nebude vám vadit, když začnu pochvalou vašich živých reportáží pro NBC News?
Vy jste to sledoval?
- Já myslel, že to tu nikdo neviděl. - Já ano.
Čerpal jsem z toho inspiraci pro vlastní práci.
Aha, děkuju.
Tak co jste potřeboval?
Jistě jste slyšel o těch nedávných nezákonných odposleších
a únicích soukromých hovorů veřejně známých osobností do médií.
Samozřejmě. Stalo se to i mně.
Já vím.
Když jsem se dozvěděl o trestním příkazu na šéfa vaší ochranky Alana Wallera,
začal jsem trochu pátrat a zjistil jsem,
že ho za to vynášení odměňoval kromě redakce ještě někdo další.
Bankovní výpisy s přijatými platbami.
Nejdřív platba od News International, majitele deníku Today,
a pak další, podezřelejší,
od jiné společnosti, registrované v Jersey,
za blíže nespecifikované služby.
Domnívám se, že se jedná o krycí firmu.
Založenou tajnými službami.
Cože?
Což by v podstatě znamenalo,
že všechny ty úniky iniciovala MI5 nebo GCHQ.
Proboha.
Pak mě napadlo, že pokud napíchli vás,
co když je i vaše sestra obětí
nějaké nekalé špionáže tajných služeb?
A tehdy jsem našel tohle.
Podrobnosti o dalším účtu vedeném na Normanských ostrovech,
ze kterého odcházely platby pro jistého Patricka Jephsona.
BĚŽNÝ ÚČET PAN PATRICK JEPHSON
- To je její osobní tajemník. - Ano.
Ten v tom jede taky?
Domnívám se,
že Jephson, a možná i další lidé z princeznina okolí,
jsou špioni,
kteří donášejí rozvědce informace o jejím soukromém životě,
a to zřejmě na žádost vévody z Cornwallu.
Steve Hewlett.
Dobrý den, tady je Charles Spencer.
Lorde Spencere. Jak mohu pomoci?
Právě jsem mluvil s jedním z vašich reportérů.
S Martinem Bashirem.
Ano?
Chtěl jsem se zeptat, do jaké míry se za něj můžete zaručit.
Martin patří k naší špičce.
Mohu tedy věřit tomu, co říká?
Ano.
Je to prvotřídní, renomovaný novinář.
Dobrá. Mockrát vám děkuju.
Je to tak. Zrovna ho vezou na sál.
Zkus myslet na něco hezkého. V které je nemocnici?
V Bromptonově.
- Jižní Kensington? - Jo, ale fakt sem nemusíš jezdit.
Přestaň. Trvám na tom. Ty mi pomáháš neustále.
Musím jít. Jde pod narkózu.
Haló?
Resuscitační tým na Jednotku intenzivní péče.
- Paní Toffolová? - Ano.
Operace se zdařila.
Bohužel asi půl hodiny po převozu na JIP
došlo u vašeho manžela k silnému pooperačnímu krvácení.
Museli jsme ho znovu operovat přímo na JIPce.
Nemusíte se ale bát, už je stabilizovaný.
Díky.
Teď bych ho chtěl převézt zpátky na sál, abychom se ujistili, že je vše v pořádku.
Tyto komplikace nastávají u pěti až deseti procent pacientů s bypassem.
Rozhodující je rychlost zásahu.
Mohu vás ujistit, že jsme to podchytili včas.
Díky, doktore.
Joe to zvládne.
Slyšela jsi doktora.
Celkem ujde, viď?
Kdo?
Doktor Khan.
Měl jméno na botách.
- Na boty jsem nekoukala. - Dívala ses mu do očí?
Ne.
Měl nádherné oči.
Vlídné.
Laskavé.
Taky měl hezké ruce.
Mě hlavně zajímá, jestli se mu netřesou, když drží skalpel.
- Myslíš, že je Pákistánec? - Nevím.
Asi jo.
Když se jmenuje Khan.
Haló?
Ahoj, zlatíčko.
- Ahoj, mami. - Jak se máš?
Jo, dobře.
Zabydluješ se?
Zvládáš ten límeček? Ty knoflíky vůbec nejdou dopnout.
- Nechci, aby ses dusil. - V pohodě. Zvykl jsem si.
Jací jsou ostatní kluci? Skamarádil ses s někým?
S pár lidma.
Nic víc mi neřekneš?
Mluv se mnou trochu.
Chybím ti?
Jo.
Ty mně strašně.
Ty moje moudrá, tichá sovo.
Babička mě pozvala na čaj.
To je milé. Budete jen vy dva?
- Jo. - Nezapomeň o mně hezky mluvit.
- Proč? - Už ji skoro nevídám.
Myslím, že je na mě naštvaná.
- Co to bylo? - Co?
To zapraskání. Slyšel jsi to?
Ne.
Buďme opatrní.
Někdo nás může odposlouchávat.
Všude jsou štěnice.
Tak jo. Budu radši končit.
Tak jo. Měj se.
Haló?
Já si nevymýšlím, Patricku.
V tom telefonu neustále praská.
Víte, že každý hovor, příchozí i odchozí, prochází přes hlavní ústřednu.
Zavést odposlech by bylo dost obtížné.
Ale ne nemožné.
Co ta světla? Kontrolovali jste je?
- Zatím ne. - Žádala jsem vás o to.
Uděláme to dnes. Slibuju.
A mimochodem, volal váš bratr.
Chce se s vámi co nejdřív sejít.
Kvůli čemu?
To neřekl.
Vaše Výsosti.
Hele, to je ona!
Hele. Ahoj!
- Ahoj. - Podej mi foťák.
Vyfoť ji!
Hej!
- Jak je, Diano? - Hele! To je Diana!
Sakra.
Panebože.
Panebože!
Čau, Carlosi.
Pojď rychle. A zavři za sebou.
Milé přivítání. Po dvou letech mlčení.
Mlčet jsi chtěla hlavně ty.
Ahoj.
Pojď dál.
Před pár dny jsem se setkal s jedním novinářem z BBC.
Jmenoval se Martin Bashir.
Přišel si…
promluvit o sledování veřejně známých osob tajnými službami.
- Pamatuješ na šéfa mojí ochranky? - Ten vynesl náš dopis. Jo.
Ukázalo se, že dostával pravidelnou finanční odměnu.
Bashir měl kopie bankovních výpisů.
Chodily mu peníze z News International a z jedné fiktivní firmy z Jersey,
která vypadá jako krycí firma
tajných služeb.
Každopádně,
Bashir si myslí, že sledují i tebe.
Víš, co si myslím.
Sledují mě už roky.
Proto jsem se taky zbavila všech osobních strážců.
Není to jen policie.
- Kdo ještě? - Důstojník Aylard.
Charlesův osobní tajemník?
A… tvůj osobní tajemník.
Můj Patrick? Ne.
Bashir tvrdí, že má důkaz.
Měla by ses…
s ním setkat a vyslechnout si to přímo od něj.
Nenavrhoval bych to, kdybych si neověřil jeho důvěryhodnost.
Jinak je všechno v pořádku?
Myslím, že si hráli i s mými brzdami.
Cože?
Nebo zanedbávám servis.
Dobře.
Tak povídej. Co škola?
Je to tam mnohem větší než v Ludgrove.
Každou chvíli zabloudím.
Všechno má taková zvláštní jména.
Onehdy jsem netrefil na kolej.
Nějaký starší kluk mi poradil, že mám u Stožáru žáru zahnout doprava.
Neměl jsem ponětí, o čem mluví.
- Nakonec to byla… - Lampa.
Jo.
Semestry nejsou semestry, ale…
Pololetí.
- Předměty jsou zase… - Semináře.
- A učitelé jsou… - Prófové.
A velcí kluci jsou fakt velcí. Jako opičáci.
- V obchodě prodávají žiletky. - Ty budeš brzy potřebovat.
Nebudu.
Budeš. A taky ti zhrubne hlas a zvětší se ti nohy a budou ti páchnout
a všechny nás o tři hlavy přerosteš.
Zvlášť když budeš takhle jíst.
Je to mňamka.
Taky jsem chodila na Eton.
Ale ne jako řadový žák.
Studovala jsem historii a ústavu u viceděkana Martena.
Chtěla jsem tam poslat i tvého otce. Moc se tam těšil.
Ale Philip měl jiné plány.
- Poslal ho studovat do Skotska. - Já vím.
Pořád o tom mluví.
Ještě pořád?
Jo.
- Jak spolu vycházíte? - S tátou?
Je to táta.
A s mámou?
Prý mám o ní hezky mluvit. Prý se vůbec nevídáte.
Přece ví, kde mě má hledat.
Bývá to ve zprávách.
A tam, kde zrovna jsem, vyvěsí vlajku.
Je kdykoliv vítána.
Dobře.
Dělá ti starosti?
Občas.
Rodiče by neměli dělat dětem starosti.
Jen chci… aby byla šťastná.
Co vlastně dělá?
„…uvolnil řetěz a vešel dovnitř.“
Páni.
Ahoj.
Ahoj!
Ahoj.
- To se ti povedlo, mami. - Díky, zlatíčko.
Chodí sem skoro každý den.
Nejdřív chodila za svým známým,
pak začala mluvit i s ostatními pacienty.
- Zvedá lidem náladu. - Žádní novináři? Fotografové?
Ne. Chodí sem úplně sama.
Nemá ani bodyguarda.
Hned se vrátím.
Zdravím.
Chtěl jsem vám poděkovat za to, co děláte.
Jen si s nimi povídám a dělám jim společnost.
To je nic ve srovnání s vámi.
Dělám jen své řemeslo. Žádné zázraky.
Neumím lidem vykouzlit úsměv na tváři.
Vy umíte jiná kouzla.
Já jsem jen potulná společnice.
Rád jsem vás viděl.
Já vás taky.
Budete tady i za hodinu?
Můžeme si spolu dát oběd.
O půlnoci?
Ano.
Dobře. Tak jo.
Vyjeďte do třetího poschodí. Hned vedle výtahu stojí automat.
Je tam víc soukromí.
Moc se omlouvám.
Co si dáte?
Krekry? Sýrové křupky?
Nebo… solené brambůrky?
Solené brambůrky.
Dobrá volba.
Jak to, že jsem vás tu v poslední době neviděla?
Byl jsem pryč.
Za rodinou v Pákistánu.
Taky jsem byla v Pákistánu. Sama. V roce 1991.
Vzpomínám si.
Celá země se tenkrát zastavila.
Byl to velký zážitek.
Je to výborné.
Že jo?
Miluju nezdravé jídlo.
To je nečekaně sexy.
Byla jsem tam v mešitě Badshee.
Badshahi.
Seděla jsem na malém polštářku.
Dali mi takový krásný, elegantní šátek.
Dupattu.
Poslouchala jsem všechny ty imámy, jak mluví o míru,
a říkala jsem si, že kdybych si našla nějakého Pákistánce,
byla bych tam i šťastná.
Jako teorie to zní hezky.
V praxi by vám ale tradiční pákistánské hodnoty asi nevyhovovaly.
Myslíte, že moje manželství bylo jiné?
Nesměla jsem se vyzývavě oblékat,
nesměla jsem mluvit nahlas,
musela jsem být vždy krok za manželem a říkat mu „pane“.
Nesměla jsem říct vlastní názor ani mít vzdělání.
Musela jsem slíbit, že zůstanu do rozhodnutí o svatbě panna.
To mě mrzí.
Tak jo. Dezert?
Čokotyčinku?
To zní dobře.
A vy máte doma druhou polovičku tradičního, dohodnutého manželství?
Ne. Nemám.
Jsem svobodný a s touto prací se to už asi nezmění.
Proč ne?
Zaprvé nemám skoro žádný volný čas.
Nezajdete ani v pátek do kina?
Do kina?
Tam jsem nebyl, ani nepamatuju.
A je něco, co byste chtěl vidět?
Apollo 13.
Tak zajdeme.
Nemůžete jít do kina.
Jste přece nejznámější žena na světě.
Byl by z toho pěkný poprask.
Nepůjdu tam poprvé.
- Martine. - Lorde Spencere.
- Rád vás vidím. - Já vás také. Sestra je nahoře.
Bratr mi pověděl o vašem rozhovoru.
Potvrzuje to mé domněnky.
Praskání ve sluchátku.
Co řeknu, je druhý den v novinách. Bez odposlechů by to nikdo nezjistil.
Kdo za tím podle vás stojí?
Policie a tajné služby.
Složky oddané královně.
A proč myslíte, že to dělají?
Vidí ji jako hrozbu.
Kvůli její moci. Kvůli její popularitě.
A možná i kvůli tomu, že toho hodně víte.
Já vím všechno, věřte mi.
Bojí se, že něco řeknete.
Proto se mě snaží zastrašit a zesměšnit, abych vypadala jako šílený paranoik.
To ale nejsem.
Nejste. Ale můžete je ohrozit.
A čím větší hrozba, tím víc lží, které tu hrozbu umlčí.
Mluvil jsem s pár lidmi z MI6.
S dlouholetými kontakty, které při práci využívám.
Potvrdili mi, že v tom jede i váš řidič, Steve Davies.
Steve?
Asi před rokem se palác rozhodl,
že proti vám nasadí všechny síly.
Rozhodli se, že vás zničí a natrvalo vás vypudí do zahraničí.
Do Kanady nebo do USA.
- To jim nevyjde. - Nesmíte se nechat.
A co má tedy dělat?
Nejlepší by podle mě bylo vystoupit s vlastní verzí příběhu.
Veřejně to téma otevřít. Ukázat lidem pravdu.
A náš televizní kanál
vám v tom bude samozřejmě plně nápomocný, pokud se k tomu odhodláte.
Nechme si to projít hlavou.
Nemusíš se rozhodovat hned.
Tohle už mi nabídlo i pár amerických kanálů.
Ano, slyšel jsem.
Oprah Winfreyová.
Barbara Waltersová.
- Jo. - A můj přítel David.
- David? - Frost.
Budete si to moct řídit?
To možná ne, ale to by mi nevadilo.
U nás si to určitě budete moct řídit.
A budete pod ochranou nejlepší mediální značky na světě,
co se týče novinářské integrity.
BBC.
Chcete se znovu sejít a probrat to?
Ano, prosím.
Můj telefon domů.
Díky.
Jo.
Tak jo.
Půjdeme?
Odkud jste?
Z Wimbledonu.
Myslím původem.
Narodil jsem se ve Wandsworthu, ale rodiče jsou z Pákistánu.
Mluvili jste doma urdsky, nebo paňdžábsky?
Anglicky.
Zajímavé.
Taková náhoda.
- Jo. - Takže…
- Ano. - Až po vás.
Ocením vaši diskrétnost…
Ta chce mluvit.
Zoufale. Jen otevře pusu, začnou lítat granáty.
Chce pobořit celý chrám.
- A má pro mě asi slabost. - Cože?
Nemyslím tamto. Spíš proto, že jsem Pákistánec.
Vždyť každému říkáš, jaký jsi Brit.
Jo, ale s ní jsem cítil vzácné spojení.
Kladla na to důraz.
Bylo to zvláštní.
To mi ani neřekneš ahoj?
Ahoj.
Povězte mi, vážený pane doktore,
jak se vlastně operuje srdce?
Jakmile pacienta uspíme, otevřu mu hrudník.
Jak?
Skalpelem.
Udělám 25 až 30 centimetrů dlouhý řez.
Kde začíná?
Tady.
A pokračuje dolů.
Můžu?
Můžeš.
Až sem.
- Pak rozevřu hrudní koš. - Au.
Jsi pod narkózou. Nic necítíš.
Já cítím všechno, věř mi.
Tím zpřístupním srdce.
Kde je srdce?
Tady.
Není tady vlevo?
Doufám, že ne.
Doufám, že je uprostřed, jak má být.
Můžu?
Můžeš.
Přímo tady.
Cítíš ho?
Ano.
Je zlomené?
Na tisíc kousků? Po letech krutostí a zanedbávání?
Ne, funguje dobře.
A buší docela silně.
Musela jsem ho zocelit, abych přežila.
Pokračuj.
Pak připojíme pacienta k bypassu.
Vytvořím novou cestu kolem zablokované tepny.
Je to piplačka?
Zní to tak.
Časem získáš praxi.
Po šesti týdnech rekonvalescence bije jako nové.
Děkuju.
Právě jsi mi vyléčil srdce.
Měl bych jít.
Děkuju ti.
Dobrou noc.
Pořádný polibek nedostanu?
Nechápu, co na mně vidíš.
Jsem naprosto průměrný,
ňouma,
workoholik s nadváhou.
A o mně si určitě myslíš,
že jsem někdo.
Nadpozemská bytost, které se máš bát.
- To jsi. - Nejsem.
Už nejsem nikdo.
Vážně nejsem nikdo.
Nic nemám.
Nemám přátelé,
nemám cíl, nemám poslání.
Nemám rodinu.
Nezapomínej, že prince jsem už měla.
Zlomil mi srdce.
Teď chci žabáka, se kterým budu šťastná.
To je ale milé překvapení.
Chtěla jsem tě vyzpovídat.
Ohledně tvé sousedky.
Které?
V Kensingtonském paláci jich mám spoustu.
Naší potížistky.
Tím se nám to moc nezužuje.
Naší hvězdy.
Věčně mírně nevyrovnané.
Jo tuhle myslíš.
Nedávno jsem tu měla Williama
a připadalo mi, že je ze své matky dost ztrápený.
To asi je. Chudáček.
Napadlo mě, že bys mohla vědět víc. Bavíte se spolu, ne?
Proč si to myslíš?
Vždycky říkáš, že s ní soucítíš.
Soucítím s ní.
Protože nezapadla.
Protože je to komplikovaná osoba.
Protože se jí nedaří vést spořádaný život.
Protože…
je elegantní, má charakter
a glanc.
Ano.
Lidé, jako jsme my dvě, to v tomto systému nemají snadné.
To ale neznamená, že spolu mluvíme nebo že se jedna druhé svěřujeme.
Diana pořád někam chodí.
Vůbec netuším, co dělá.
- Zdravím. - Zdravím.
Takže. Od našeho posledního setkání jsem nechal ověřit pár věcí.
Zjistil jsem, že v paláci jsou napíchnuté nejmíň tři telefony.
Tento týden vás dvakrát sledovali.
Žádní paparazzi, ale členové bezpečnostních složek.
- Váš osobní tajemník… - Patrick.
Byla to domněnka, teď to víme jistě. Máme bankovní výpis.
Chodí mu peníze
ze stejného účtu na Normanských ostrovech,
ze kterého chodí i Charlesovu tajemníkovi Aylardovi.
Proboha.
Co moji přátelé?
Co když je taky špehují?
S přáteli bych se teď moc nestýkal.
Naučil jsem se, že by člověk neměl nikomu věřit.
Jedno urdské přísloví říká: „Jitne muh utni baatein.“
„Čím víc úst, tím víc řečí.“
Chápu.
Je to smutné.
Ale tak trochu vím, jaké to je, když se proti vám všichni spiknou.
Vyrůstal jsem v sociálním bydlení.
Prvních devět měsíců v zařízení pro bezdomovce.
Makal jsem dvakrát víc než druzí,
abych se do té andělsky bílé BBC vůbec dostal.
A čím víc jsem úspěšný, tím víc mě nenávidí.
Nahlas to neřeknou.
Ale je jim to vidět na očích.
Eufemismy.
Vím, jaké to je, když si na vás někdo zasedne a shazuje vás.
Jaké to je být outsiderem v jedné z milovaných britských institucí.
Jestli si ale myslí, že nás zastraší,
tak se šeredně mýlí.
Moc to pro mě znamená.
Že mě někdo chápe.
Že je konečně někdo na mé straně.
Už dlouho chci, aby lidé věděli, jaké to je být součástí té rodiny.
Jaká to je samota.
Ale…
nevěděla jsem, za kým jít.
Komu věřit.
Mně věřit můžete.
Slibuju, že vás budu chránit na každém kroku.
Překlad titulků: Irena Křiváková