СЕРІАЛ NETFLIX
ПРИНЦЕСА ДІАНА «НАМАГАЛАСЯ ПОКІНЧИТИ ІЗ ЖИТТЯМ»
Ніхто не знає наперед, що таке самотність.
Це якась дивна нічия земля.
Або нейтральна зона.
Не одружена й не самотня.
ДІ: ХВОРОБЛИВІ ЗАПИСИ
Не королівська й не нормальна.
Наче гарпія.
Одна із тих міфічних істот.
Наполовину жінка, наполовину птах.
В одну мить ти літаєш високо, у центрі уваги.
А в іншу — падаєш з небес на землю.
Я НІКОЛИ НЕ БУДУ КОРОЛЕВОЮ
Просто розбиваєшся на друзки.
Поговорити — ні з ким.
Ніхто не складе тобі компанію.
Коли діти були поруч, ми підтримували одне одного.
Вільям збирається до Ітона.
Невже йому вже стільки років?
Дякую.
Такий дорослий.
Він завжди був моєю стіною.
Тепер він не поруч. Не знаю, що й робити.
-Ой! -Вибачте.
У вас там усе гаразд?
Я сьогодні не у формі.
Вислуховуєте мої дурниці, попри все те, із чим стикнулися ви з Джо.
-Уже призначили дату операції? -Наступного тижня.
Я приїду й підтримаю вас.
Ні. У вас надто багато справ.
Але жодної важливої.
НЕЙТРАЛЬНА ЗОНА
-Вільяме, помахай! -Сюди, Вільяме!
-Вільяме, посміхнися!
Дуже розумний вигляд, Вільяме.
Вільяме, як тобі перший день у школі?
Ти сумуватимеш за татом?
-Жахливий почерк. -Але ми його зарахуємо.
-Здається, я помилився. -Нічого страшного.
Яка релігія?
Англіканська церква.
Яку ти колись очолиш.
Молодець.
-Вітаю. -Вітаю.
Тобі не треба так метушитися.
Він не там поставив підпис.
Через те, що ти стояла за ним. Гальмувала його.
-Я опікала його. -Гальмувала.
Дякую. Чекаю з нетерпінням.
Молодець.
Усе буде добре.
Якщо стане сумно чи самотньо, просто визирни у вікно й помахай бабусі.
Добре.
Бувай.
Це перший день Вільяма в Ітоні.
Так.
Йому вже тринадцять. Куди збігає час?
Справді.
Я забула, Роберте. А ви?..
Я випускник Ітона.
А ваш син?
Олександр? Піде наступного року.
Було б добре запросити Вільяма до нас на чай.
Якщо це дозволено.
Чудова ідея.
Але правила не порушуватиму.
Я поговорю з його директором.
Дякую.
Чарльз Спенсер, брат принцеси Діани,
став останньою відомою особою,
чиє приватне листування потрапило до газет за гроші.
Начальник охорони графа Спенсера, Алан Воллер…
БРАТ ДІАНИ: СКАНДАЛ НАВКОЛО БЕЗПЕКИ
…нібито передав газеті «Today» лист, у якому граф критикує поведінку принцеси.
«ПАНОРАМА»
Я прочитав твою статтю про післяпологову депресію.
-Похвалити тебе? -Звісно.
«Мартін Башир підходить до теми неймовірно серйозно й детально,
відмовляється використовувати чиїсь страждання
задля дешевого вуаєризму чи мелодрами».
На цифри це не надто вплинуло.
«Світ у дії» нас просто вразив.
Розкажи про це. Знову цей безжалісний тиск комерційного телебачення.
У мене з'явилася ідея, як усе змінити.
-Продовжуй. -Принцеса Уельська.
Що, наприклад?
З екранів Америки обговорюють лише її.
Оскільки Чарльз дав інтерв'ю Дімблбі,
вони вважають, що Діані треба дати шанс відповісти. Схоже, вона хоче поговорити.
-Нам слід вступити в цю боротьбу. -Навіщо їй говорити з нами?
Янкі можуть найняти їй літак
і жертвувати мільйони на її благодійність.
А ми що можемо запропонувати? Хот-доги з їдальні «Бі-Бі-Сі»?
У цьому й суть. Їдальня «Бі-Бі-Сі».
Не «Сі-Бі-Ес» чи «Ей-Бі-Сі». Це — святиня. Надійна.
-Поважна. -Але ми ж — «Панорама».
Наша справа — розслідування, а не плітки про знаменитостей.
Я не згоден, Стіве.
Діана — дружина майбутнього короля і мати наступного.
І зараз вона на межі
через те, як до неї ставляться.
Що може бути краще для «Панорами», ніж вільне падіння національної установи?
Різке падіння суспільної поваги до монархії і її авторитету
через знищення одного зі своїх.
Це бомба.
І як ми до неї доберемося?
Усе має бути схоже на звичайну банківську виписку
з даними про платежі від News International.
News International. Гаразд.
-Можна трохи збільшити? -Так.
ALLIED BANKING GROUP
Так.
Мешканці Іслінгтона поставили під сумнів плани щодо нового міжнародного термінала.
Він має проходити через Іслінгтон…
На чий рахунок?
Алан Джеймс Воллер.
В-о-подвійне л-е-р.
Створимо ще один рахунок
для виплат від Penfolds Consultants з написом «Джерсі».
Добре.
Має бути підозра, наче це офшорний рахунок.
Десь на Нормандських островах. Це приверне увагу.
Подивимося.
Пенфолдс.
Добре. Гаразд. Добре.
-Лорде Спенсере, я Мартін Башир. -Вітаю.
-Дякую, що прийшли. -Заходьте.
Почну з того, що мені завжди подобалася ваша робота як кореспондента NBC.
Ви бачили мою роботу?
-Не думав, що хтось дивився. -Я дивився.
Ви стали джерелом натхнення для моїх репортажів.
Що ж, дякую.
Чим я можу допомогти?
Упевнений, що вам відомі історії про перехоплення телефонних розмов
за участю публічних осіб, коли записи інтимних розмов потрапили в пресу.
Звісно, я знаю. Це сталося зі мною.
Я в курсі.
Коли я почув про судову заборону
проти вашого ексголови безпеки Алана Воллера, я трохи покопався.
Виявилося, що пан Воллер отримував платежі
не лише від газет.
Ось банківські виписки з усіма його надходженнями.
Спершу це News International, власники газети «Today».
А далі — більш зловісно.
Ось ще одна компанія,
зареєстрована в Джерсі,
яка сплатила за невизначені послуги.
Думаю, що ця друга компанія — це прикриття
від спецслужб.
Що?
Це означає, що головними ініціаторами витоків могли бути МІ5 або ЦУЗ,
Боже.
Тоді я подумав, якщо вони прослуховують вас,
то ваша сестра теж могла стати жертвою брудних трюків спецслужб?
І тоді я знайшов ось що.
Це реквізити іншого рахунка з реєстрацією на Нормандських островах.
Звідти відправляли платежі декому на імя Патрік Джефсон.
РАХУНОК ПАТРІКА ДЖЕФСОНА
-Це її особистий секретар. -Так.
Він теж причетний?
Я вважаю, що Джефсон
і, можливо, інші близькі до принцеси люди —
це шпигуни, які інформують про її особисте життя за плату від спецслужб.
Можливо, і за наказом герцогства Корнуольського.
Стів Г'юлетт.
Вітаю, це Чарльз Спенсер.
Лорде Спенсере. Чим можу допомогти?
Я щойно мав зустріч з одним з ваших репортерів, Мартіном Баширом.
Так-так.
І хотів спитати, наскільки ви можете поручитися за нього.
За Мартіна? Він один з найкращих.
То я можу довіряти йому і його словам?
Так.
Це журналіст найвищого класу й володар низки нагород.
Гаразд. Я вам дуже вдячний.
Усе готово. Його вже везуть.
Намагайтеся думати позитивно. Нагадайте мені назву лікарні.
-Роял Бромптон. -У південному Кенсінгтоні?
Так. Але вам не слід їхати.
Припиніть. Я наполягаю. Ви завжди були поруч.
Мушу йти, бо його вже присипляють.
Алло.
Синя команда — до реанімації.
-Пані Тоффоло? -Так.
Операція пройшла добре.
Та за пів години після надходження в реанімацію
у вашого чоловіка виникла масивна кровотеча.
Треба було діяти негайно й оперувати у відділенні.
І я радий, що стан Джозефа зараз стабільний.
Дякую.
Тепер я хочу повернути його в операційну…
ГАСНАТ ХАН
…і перевірити, чи все добре.
Після шунтування такі ускладнення бувають у 5–10% пацієнтів.
Вирішальним фактором є час втручання,
і те, що ми виявили це на ранній стадії.
Дякую, лікарю.
Джо впорається. Ви чули, що сказав лікар.
Досить привабливий, правда?
Хто?
Лікар Хан.
Його ім'я було на взутті.
-Я не дивилася на його взуття. -А куди, в очі?
Ні.
У нього шикарні очі.
І теплі.
Добрі.
І руки в нього гарні.
Єдине, що мене цікавить щодо його рук, —
щоб вони не тремтіли, коли тримають ніж.
-Думаєте, він пакистанець? -Не знаю.
Мабуть.
Його прізвище — Хан.
Алло.
Привіт, мій рідний.
-Привіт, мамо. -Як ти?
Так, добре.
Ти добре влаштувався?
Тобі допомагають з комірцем? Ті запонки надто тугі.
-Не хочу, щоб ти задихнувся. -Усе гаразд. Я вже звик.
Як там інші хлопці? Уже маєш нових друзів?
Одного чи двох.
Це все, що ти скажеш?
Поговори зі мною.
Сумуєш за мною?
Так.
Я страшенно сумую за тобою.
Моя мудра, однослівна сова.
Бабуся запросила мене випити чаю.
Як приємно.
Будете лише ви удвох?
-Так. -Не забудь замовити за мене слово.
-Чому? -Я майже не бачу її.
Думаю, вона на мене сердиться.
-Що це було? -Що?
Я почула клацання. Ти чув?
Ні.
Треба бути обережними. Є люди, які хочуть слухати наші дзвінки.
Усюди є жучки.
Гаразд. Я краще піду.
Гаразд. Бувай.
Алло?
Але я не вигадую, Патріку.
Я постійно чую клацання на лінії.
Наскільки я розумію, кожен вхідний і вихідний дзвінок
проходить через головний комутатор палацу.
Тож установити прослуховування — дуже складно.
Але можливо.
А світильники перевірили?
-Ще ні. -Я ж спеціально просила про це.
Сьогодні буде зроблено. Обіцяю.
І, до речі, телефонував ваш брат.
Хоче термінової зустрічі.
Навіщо?
Він не сказав.
Ваша Високосте.
Це ж вона!
Дивіться. Вітаю!
-Вітаю. -Дай мені камеру.
Зроби фото!
Привіт!
-Як справи, Діано? -Дивіться! Це Діана!
Боже.
Боже мій.
Боже мій!
Привіт, Карлосе.
Швидше. Зачини за собою двері.
Чудово. Після дворічної тиші ти так вітаєш свою сестру?
Думаю, ти побачиш, що тиша — це твій вибір.
І привіт.
Заходь.
Кілька днів тому я мав зустріч із журналістом з «Бі-Бі-Сі».
Його звуть Мартін Башир.
Він…
прийшов поговорити про стеження спецслужб за відомими особами.
-Пам'ятаєш мого охоронця Воллера? -Так, він злив наш лист.
Виявляється, що йому регулярно платили.
Башир показав мені грошові перекази. Один — від News International.
Інший — від підставної компанії з Джерсі,
яка є прикриттям
для служб безпеки.
Хай там як,
Баширу здається, що стежать і за тобою.
Ти знаєш, що я думаю. За мною шпигують уже багато років.
Тому я і позбулася всіх особистих охоронців.
-Це не лише поліцейські. -А хто ще?
Командувач Ейлард.
Особистий секретар Чарльза?
І ще твій особистий секретар.
Мій Патрік? Ні.
Башир каже, що має докази.
У будь-якому разі з ним варто зустрітися. І почути все з перших вуст.
Я б не радив, якби не був упевнений у його чесності.
Усе інше в порядку?
Хтось погрався з гальмами в моїй машині.
Що?
А може їй просто потрібен ремонт.
Гаразд.
Отож, розкажи мені про свою школу.
Вона значно більша за Ладґроув.
Я постійно гублюся.
І для всього там є спеціальні назви.
Якось я не міг знайти дорогу.
Хтось зі старших хлопців сказав повернути праворуч коло куща, що палає.
Я гадки не мав, про що він.
-Виявилося, що це… -Ліхтар.
Так.
Семестри — це не семестри.
А половини.
-Уроки — не уроки. -А поділки.
-А вчителі… -Це судді.
А великі хлопці — величезні. Тобто, як мавпи.
-У шкільній крамниці є леза для гоління. -Скоро вони тобі знадобляться.
Не знадобляться.
Знадобляться. У тебе зламається голос, ноги виростуть і пахнутимуть.
Ти височітимеш над нами, наче гігант.
Особливо, якщо ти так їси.
Дуже смачно.
Я теж навчалася в Ітоні.
Не як звичайна учениця.
Віцепроректор Мартен навчав мене історії та конституції.
Я хотіла відправити туди твого батька, і він дуже хотів цього.
Але Філіп мав інші плани.
-Тож його відправили до школи в Шотландії. -Я знаю.
Він досі говорить про це.
Мабуть, уже ні.
-Як справи у вас удвох? -З татом?
Це ж тато.
А з мамою?
Вона попросила замовити за неї слово. Каже, що не бачить тебе.
Де я є — не велика таємниця. Зазвичай це показують у новинах.
На даху кожного будинку, де я перебуваю, висить прапор.
Прошу дуже. Будь-коли.
Добре.
Ти хвилюєшся за неї?
Іноді.
Дитина не має хвилюватися за батьків.
Я просто хочу, щоб вона була щаслива.
Чим він займається?
…кайдани з дверей і впустили його.
Ого.
Привіт.
Привіт!
Привіт.
Дуже добре, мамо.
Дякую, любий!
Мені здалося, що це дуже обґрунтовано.
Вона приходить майже щодня.
Спершу прийшла з подругою,
а тоді почала розмовляти з іншими пацієнтами.
-Це підняло настрій усім. -Жодної преси? Фотографів?
Ні. Вона приходить сама.
Навіть без охоронця.
Я зараз повернуся.
Вітаю.
Я хочу подякувати вам за те, що ви робите.
Я лише розмовляю з ними й складаю їм компанію.
Це ніщо в порівнянні з вашою роботою.
Я виконую лише технічну частину. Я не роблю дива,
не роблю їх щасливими й не дарую їм радість.
Справжнє диво — це ваша робота.
А я лише привітна Слоун Рейнджер.
Радий бачити вас.
Навзаєм.
Ви ще будете тут за годину? У мене буде перерва на обід.
Опівночі?
Так.
Гаразд. Я буду тут.
На третьому поверсі поруч з ліфтом
є торговий автомат.
Там приватніше, ніж у їдальні.
Пробачте.
Що б ви хотіли?
Звичайні чипси чи із сиром?
Може, із сіллю?
Із сіллю.
Гарний вибір.
А чому я не бачила вас останні кілька тижнів?
Я був у відїзді.
Відвідував родину в Пакистані.
У 1991 році я їздила до Пакистану в соло-тур.
Я памятаю. Уся країна завмерла.
Я була сильно вражена.
До речі, це смачно.
Справді? Я люблю нездорову їжу.
Це неочікувано сексуально.
Я відвідала мечеть Бадші.
Бадшахі.
Сиділа манірно на подушці.
У шикарній хустині, яку мені там дали.
Дупатта.
Так, дупатта.
Я слухала, як імами говорять про міжконфесійну гармонію.
І думала, наскільки щасливою я була б, якби знайшла гарного чоловіка-пакистанця.
У теорії це гарна ідея.
А на практиці пакистанські цінності можуть бути дещо складними.
Думаєте, родина, у якій я одружилася, чимось інша?
Мені наказали вдягатися скромно,
говорити тихо, іти на крок позаду мого чоловіка і звертатися до нього «сер».
Мені не дозволяли висловлювати думку чи мати освіту.
Я мала присягнути, що я незаймана, щоб мене визнали гідною одружитися з ним.
Мені шкода.
Хочете пудинг?
Шоколадний десерт?
Чудово.
А ви є половинкою в гарному традиційному пакистанському шлюбі?
Ні.
За характером я одинак. Із цією роботою навряд чи щось зміниться.
Чому?
По-перше, у мене дуже мало вільного часу.
Навіть на кіно в п'ятницю?
Кіно?
Не пам'ятаю, коли востаннє був там.
Хоча б є фільм, який ви хочете подивитися?
«Аполлон-13».
Тоді ходімо.
Вам не можна ходити в кіно.
Ви — найвідоміша жінка у світі!
Ви порушите громадський спокій.
Повірте, я вже робила таке.
-Мартіне. -Лорде Спенсере.
-Радий вас бачити. -Навзаєм. Моя сестра нагорі.
Брат розповів мені про вашу розмову.
Це підтверджує все, що я думаю.
Дивні клацання в моєму телефоні, у пресу потрапляють мої розмови.
Без підслуховування про них не знав би ніхто.
Як думаєте, хто це робив?
Поліція і спецслужби. І сили, лояльні до королівської родини.
На вашу думку, навіщо вони так роблять?
Вони бачать у ній загрозу.
Через її силу. Через її популярність.
І, можливо, навіть через те, що ви знаєте.
Повірте, я знаю все.
Їх хвилює те, що ви можете сказати.
Тому вони мене залякують і висміюють. Виставляють мене параноїком і божевільною.
Але це не так.
Ні-ні. Ви просто загроза.
І що сильнішою є загроза,
то більшою є брехня, що змушує її замовкнути.
Мої контакти з МІ6,
з якими я давно співпрацюю як журналіст-розслідувач,
підтвердили причетність і вашого водія Стіва Девіса.
Стіва?
Ще рік тому було прийнято рішення
про початок тотальної атаки на вас.
Злагоджені зусилля щодо знищення вас
з метою вигнати вас із країни
і змусити жити за кордоном.
У Канаді чи США.
-Не вийде. -Не слід допустити цього.
То що їй робити?
На мою думку, найкраще — це оприлюднити свою версію історії.
Вивести на світло денне. Хай усі знають правду.
І, звісно,
у «Панорамі» ми з радістю допоможемо вам, якщо ви вирішите зробити це.
Думаю, нам варто подумати.
Ти не мусиш приймати рішення прямо зараз.
Цим уже зацікавилися кілька програм із США.
Так, я чув.
Опра Вінфрі.
Барбара Волтерс.
-Так. -І Девід, мій друг.
-Девід? -Фрост.
А вам дадуть право контролю?
Можуть не захотіти, та я знаю, як діяти.
Ми точно дамо вам право контролю.
Ви будете під захистом найкращого бренду у світі,
коли йдеться про журналістську чесність — «Бі-Бі-Сі».
Забажаєте зустрітися та обговорити…
Так, прошу.
Ось мій домашній номер.
Дякую.
Гаразд.
Так.
Ходімо.
А де ваш дім?
У Вімблдоні.
Я про ваше походження.
Я народився у Вондсворті, але мої батьки — з Пакистану.
Ви розмовляєте пенджабською чи урду?
Англійською.
Цікаво.
Який збіг.
-Так. -Отже.
-Гаразд. -Після вас.
Будьте обачні…
Вона дуже хоче говорити.
Лише відкриває рот — і летять ручні гранати.
Вона хоче знести храм.
-Схоже, що я їй небайдужий. -Що?
Ні, я не про це. А про те, що я пакистанець.
Ти всім розповідаєш, який ти британець.
Так, а з нею це схоже на особливий зв'язок.
Для неї це було так важливо.
Якось дивно.
«АПОЛЛОН-13»
Не хочете привітатися?
Вітаю.
Десять, дев'ять, вісім, сім, шість…
Послідовний запуск двигунів.
Три, два, один…
Запалення.
Г'юстоне, ми злетіли о 13:13.
Добре. Зрозуміло.
Скажіть мені, пане серйозний поважний лікарю,
як насправді виконують операцію на серці?
Після того, як пацієнту ввели наркоз, я відкриваю груди.
Як?
Скальпелем.
Роблю розріз 25–30 сантиметрів.
Звідки?
Звідси.
І рухаюся донизу.
-Якщо можна. -Можна.
Аж сюди.
-Тоді ламаю грудину. -Ой, боляче.
Ви під наркозом. Нічого не відчуваєте.
Повірте, я все відчуваю.
Викриваю серце.
А де серце?
Серце тут.
А не зліва?
Сподіваюся, ні.
А посередині, де й має бути.
Якщо можна?
Можна.
Ось тут.
Відчуваєте його?
Так.
Воно розбите?
На безліч шматочків? Через нехтування і жорстокість.
Ні, воно в порядку.
Пульсує досить сильно.
Я мусила зробити його сильним.
Щоб вижити.
Продовжуйте.
Потім підключаємо пацієнта до апарату штучного кровообігу.
І навколо заблокованої артерії я створюю новий шлях.
-Це дуже складно? -Звучить складно.
Стає легше з практикою.
Приблизно через шість тижнів одужування серце стає як новеньке.
Дякую.
Ви щойно вилікували моє серце.
Я мушу йти.
Дуже вам дякую.
На добраніч.
Не поцілуєте як належить?
Я не розумію, що ви в мені знайшли. Я звичайний, соціально бездарний,
трохи повний лікар-трудоголік.
Мене хвилює, що ви думаєте, наче я така важлива особа.
Гламурна й недосяжна особа, яку треба боятися.
-Так і є. -Ні, це не так.
Я вже ніхто.
Справді, я ніхто.
Я не маю нічого.
Ні справжніх друзів,
ні мети, ні ролі.
Ні сім'ї.
Ви забуваєте, що принц у мене вже був. Він розбив мені серце.
А я шукаю жабу, яка мене ощасливить.
Який приємний сюрприз.
Хочу в тебе поцікавитися.
Про твою сусідку.
Про яку саме?
У Кенсінгтонському палаці їх дуже багато.
Про проблемну.
Це не звужує коло пошуку.
Про дуже яскраву.
Завжди трохи нестабільну.
Он про кого ти.
Нещодавно я пила чай з Вільямом,
і склалося враження, що він хвилюється за свою матір.
Напевно. Бідолаха.
Я подумала, що ти можеш знати більше. Ви з Діаною спілкуєтеся. Так?
Із чого це ти взяла?
Ти завжди кажеш, як сильно їй співчуваєш.
Мені її шкода.
Як аутсайдера.
Як емоційно складну людину.
Як людину, яка намагається жити чесно.
Як людину
з іскрою і характером.
І зірковою якістю.
Так.
Таким людям, як ми, дуже непросто в цій системі.
Але це не означає, що ми спілкуємося. Чи ділимося секретами.
Діана приходить і йде,
а я гадки не маю, що вона задумала.
-Вітаю. -Вітаю.
Після нашої останньої зустрічі я дещо довідався.
Виявляється, що в палаці прослуховували принаймні три телефонні лінії.
Цього тижня за вами двічі стежили. Не папараці,
а ті, хто вдають представників спецслужб.
-Ваш особистий секретар. -Патрік.
Раніше це була здогадка. Тепер — факт.
Банківські виписки все підтверджують.
Він отримує платежі на той самий рахунок на Нормандських островах,
що й особистий секретар Чарльза, Річард Ейлард.
Боже.
А як же мої друзі?
А якщо за ними теж шпигують?
Я б остерігався звертатися до ваших друзів.
Якщо я чогось і навчився, то це нікому не довіряти.
Мовою урду є така приказка: Jitne muh utni baatein.
-«Що більше ротів, то більше балачок». -Так.
Мені дуже шкода.
Але я трохи знаю,
як це — коли проти тебе обєднують сили.
Я ріс у муніципальному маєтку.
Перші дев'ять місяців я жив у притулку для безхатьків.
Працював більше, ніж мої однолітки,
щоб пробитися до незаплямованого «Бі-Бі-Сі».
І що більше мені вдається, то більше мене ображають.
Про це ніхто не каже.
Але погляд усе видає.
Евфемізм.
Я знаю, як це — відчувати зневагу й цькування.
І що таке бути аутсайдером
в одній з найомріяніших британських установ.
Та якщо вони думають, що залякають нас,
то помиляються.
Ви не знаєте, що для мене означає, коли тебе розуміють.
Коли врешті відчуваєш підтримку.
Я давно хотіла, щоб люди знали правду про те, як це — бути частиною цієї родини
і наскільки це самотньо.
Але я не знала, кому я можу розповісти.
І кому я можу довіряти.
Довіртеся мені.
Я обіцяю, що захищатиму вас на кожному кроці.
Переклад субтитрів: Інеса Федорова