‎UN SERIAL NETFLIX
‎- Bună dimineața! ‎- 'Neața!
‎Societatea de radiodifuziune BBC. Da.
‎- Bună dimineața! ‎- La fel!
‎Da, desigur.
‎- Pe asta ne vom concentra. ‎- Da.
‎Așa deci…
‎Începem?
‎După cum vedeți pe ordinea de zi, ‎mi-am permis să…
‎Ar fi trebuit să știți că a întruni ‎consiliul director al BBC
‎este datoria mea ca președinte.
‎Dacă insiști, Dukey.
‎Da, John.
‎Primul punct pe ordinea de zi.
‎Vă anunț că am reușit ‎să obținem pentru carta regală
‎acordată de Maiestatea Sa
‎o prelungire de încă zece ani.
‎Excelent!
‎Minunat!
‎Rodul unor luni bune,
‎ba chiar ani întregi, de negocieri atente ‎pe care le-am prezidat eu.
‎Al căror rezultat, țin să vă aduc aminte, ‎mi se datorează în mare măsură.
‎Dar eu voi primi recunoașterea?
‎Nu, o va primi ‎ilustrul nostru director general
‎în costumul său Armani ‎și pantofii fără șireturi,
‎care vorbește o limbă străină Angliei,
‎provenită dintr-un curs de management ‎din America.
‎Nu e nevoie să faci asta.
‎Un om atât de încuiat, atât de obsedat ‎de amenințarea acestor canale prin satelit
‎încât nu vede ‎ceea ce este dureros de evident,
‎că înseși deosebirile ‎dintre noi și aceste canale
‎asigură supraviețuirea BBC-ului.
‎Nu asemănările.
‎Refuzul nostru de a ne îndepărta ‎de idealurile lui John Reith,
‎să informăm, să educăm…
‎și abia apoi să distrăm…
‎ne face ceea ce suntem.
‎Și cine suntem noi?
‎Noi suntem ‎Societatea de Radiodifuziune Britanică.
‎BBC.
‎Suntem Mătușica.
‎O poreclă pe care am îndrăgit-o mereu. ‎Oare de ce?
‎Fiindcă Mătușica știe cel mai bine.
‎Dar John Birt prețuiește porecla?
‎Nu!
‎Pentru el, „Mătușica” e o insultă, ‎fiindcă nu e modernă.
‎Nu e progresistă sau avangardistă.
‎Ce Dumnezeului, John?
‎Ce nu e de iubit la o mătușă preferată?
‎Mă gândeam că înțelegi, ‎fiindcă ești atât de tânăr.
‎Poate dacă ar fi fost făcut ‎în timpul vieții mele.
‎Ai dreptate. Îl avem de mulți ani.
‎Poate că e închiriat.
‎- De ce nu cumperi unul nou și mare? ‎- Fiindcă nu vreau.
‎Dar ar avea mufele potrivite.
‎Ai putea avea TV prin satelit, ‎cu sute de canale din toată lumea.
‎Poftim? Și să abandonez BBC? ‎Nu pot face asta.
‎Nu ai abandona BBC.
‎Dacă aș trece la satelit, ar însemna ‎că șeful statului a abandonat BBC.
‎Ar fi înaltă trădare.
‎Ca și cum aș deveni catolică.
‎Imaginează-ți cum ar arăta locul ăsta ‎cu un disc uriaș pe acoperiș.
‎Îl poți ascunde.
‎Poți să închizi ochii, ‎să bagi capul în pământ
‎și să te prefaci că nu știi.
‎Aș putea.
‎Îți fac rost de canalul cu curse.
‎Ca cele de la casele de pariuri, ‎cu curse nocturne din America?
‎- N-aș avea timp să muncesc. ‎- Deții cai de cursă. E meseria ta.
‎Oul regelui încă e în siguranță.
‎Da, ai dreptate.
‎A dus-o mai bine.
‎Până și televizoarele sunt metafore aici.
‎PRAF DE PUȘCĂ
‎- Sunt ciufulit? ‎- Dă-mi să văd. E în regulă.
‎Plin de ruj.
‎Pa!
‎- 'Neața! ‎- 'Neața, Martin!
‎Bună dimineața! Ce mai faceți?
‎- Ai o clipă? ‎- Da.
‎Închide ușa.
‎Am vorbit cu prințesa. ‎Ne dă liber la întrebări și montaj.
‎Cere doar să o anunțe pe regină ‎înainte să se difuzeze.
‎- Când înregistrăm? ‎- Duminică, la Kensington. Cică va fi gol.
‎Desigur, e 5 noiembrie, ‎noaptea lui Guy Fawkes.
‎Semnificația zilei e evidentă.
‎Trebuie să cer aprobare.
‎De ce? I-am dat cuvântul ‎că numai noi vom ști.
‎Haide, Martin! Un asemenea interviu ‎trebuie să fie aprobat măcar de Știri.
‎Poate și de director.
‎- Cum se simte eroul meu? ‎- ‎Mă descurc.
‎- Cum merge la școală? ‎- ‎Bine.
‎Ți-ai făcut prieteni?
‎- A venit Freddie de la MJA. ‎- ‎Frumos!
‎Am câțiva colegi care cred ‎că mi-ar putea deveni prieteni.
‎Bine.
‎Mami e posibil să-și fi făcut și ea ‎un prieten nou.
‎Bine.
‎Acum e doar un amic, ‎dar sper să devină un prieten special
‎și voiam să afli primul.
‎De ce-mi spui toate astea?
‎Credeam că o să te bucuri.
‎Aș preferea să nu-mi vorbești ‎despre lucrurile astea.
‎Nu știu ce să răspund. E jenant.
‎Mi-e destul de greu ‎cu tine la știri mereu.
‎Îmi faci viața mai grea.
‎- Ești gata? ‎- Trebuie să plec.
‎- Vecernia. ‎- ‎Bine.
‎Pa!
‎Mulți ani trăiască
‎La mulți ani, dragă Sue…
‎Ia te uită!
‎Mulți ani trăiască
‎- Mulțumesc. Noroc! ‎- Noroc!
‎La mulți ani fericiți!
‎Nu cred că voi veni la Cheltenham ‎anul acesta.
‎Zău?
‎Mi-a fost stabilită o întrevedere ‎cu președintele Franței.
‎Dacă nu puteți ajunge acolo în persoană, ‎puteți vedea rezumatul pe ITV.
‎- Pe Channel 4. ‎- Da, corect.
‎Cheltenham nu era pe BBC?
‎A fost, timp de 40 de ani.
‎Channel 4 a plătit de cinci ori mai mult ‎și BBC nu își permite.
‎Dar e Cheltenham, Cupa de Aur.
‎Nu poți face nimic?
‎O șoaptă în urechea iubițelului?
‎Sau puțină magie în dormitor.
‎Dumnezeule!
‎Regina nu era în apele sale azi.
‎Era înconjurată de prietenele ei bune,
‎dar părea cam dezumflată.
‎Biata femeie! ‎Copiii ăia au de dat socoteală.
‎În fiecare zi apar noi orori în ziare.
‎BBC nu ar putea face ceva ‎să o înveselească?
‎Să le amintească tuturor cât muncește ‎și că suntem norocoși să o avem.
‎- Va împlini 70 de ani în curând. ‎- E o idee bună.
‎Un program special?
‎În semn de apreciere.
‎Voi vorbi cu directorul general.
‎- Să-mi spăl păcatele. ‎- Mulțumesc.
‎Toți barosanii.
‎O să fie bine.
‎Care credeți că e țelul ei?
‎Cred că are mai multe.
‎Se simte neînțeleasă și furioasă.
‎Vrea să i se facă dreptate.
‎Crezi că va critica monarhia?
‎Pe Charles, cu siguranță.
‎Explică-mi ceva.
‎Ar putea apela la oricine din lume. ‎De ce te-a ales pe tine?
‎Doar că nu m-a ales pe mine, nu?
‎A ales BBC.
‎Apelează la noi fiindcă se simte ‎în siguranță, înțeleasă și protejată.
‎E modest. Ține și de Martin.
‎Când își pune ceva în minte, ‎poate să fie foarte convingător.
‎Bine. Dați-mi o zi sau două.
‎- Să mă gândesc. ‎- La ce?
‎Dacă e etic să ofer expunere națională ‎unei persoane cu intenții ascunse.
‎Mulți se vor împotrivi violent, ‎inclusiv președintele nostru.
‎Hussey? Ce-i cu el?
‎Pe lângă ideile lui depășite ‎despre rolul jucat de BBC
‎nu doar în conștiința națională, ‎ci și în sufletul Marii Britanii,
‎se întâmplă să fie soțul ‎principalei doamne de onoare a reginei.
‎Și-ar da piciorul stâng să ne oprească.
‎Așa e.
‎Nu-mi spuneți că nu știți! ‎Și-a pierdut piciorul drept în război.
‎I-a fost amputat într-un lagăr.
‎Vreau să mă asigur că rămâne așa.
‎- Da. ‎- John.
‎Revin imediat.
‎Ați fost invitat ‎să vă vedeți cu Duke Hussey.
‎Au spus de ce?
‎Doar că e urgent și au întrebat ‎dacă puteți după-masă.
‎- Bună ziua, domnule! ‎- Bună ziua!
‎După cum știi, nu am intervenit ‎niciodată în chestiuni editoriale
‎și nu am influențat directorii de program.
‎Tu ești directorul general.
‎Dar, spre sfârșitul mandatului meu, ‎aș dori să-mi permiți o excepție.
‎Aș vrea să facem ceva pentru regină.
‎Un fel de omagiu.
‎Despre cât de greu muncește ‎și cât de norocoși suntem să o avem.
‎De asta m-ai invitat aici?
‎Da. Doar să-ți pun întrebarea.
‎Sunt neobrăzat?
‎Orice ai crede despre familia regală,
‎a fost remarcabilă
‎și nu i se recunosc meritele, ‎nici nu primește recunoștința meritată.
‎Nu este și acesta ‎unul dintre scopurile BBC-ului?
‎Să vină cu ploconul?
‎Dacă așa vrei să-i spui.
‎Știu că e o idee demodată,
‎dar eu cred că monarhia e parte integrantă ‎din spiritul britanic.
‎Dacă pierzi asta, ce îți rămâne?
‎O republică modernă și egalitară?
‎- Dar nu Marea Britanie. ‎- O Mare Britanie nouă. Una diferită.
‎Nu Marea Britanie.
‎Asta se aplică și BBC-ului. ‎Dacă dispare, cu ce rămâi?
‎Cu o țară, dar nu Marea Britanie.
‎În acest fel, cele două instituții, ‎casa regală și BBC, se întrepătrund.
‎O realitate demonstrată de faptul ‎că existăm prin cartă regală.
‎Tu vezi monarhia ‎ca parte constitutivă a țării.
‎Da.
‎Dar din ce în ce mai mulți oameni o văd ‎ca pe o piesă de mobilier.
‎Ceva cu care ai crescut, ‎dar care poate fi schimbat.
‎Aruncat sau înlocuit la nevoie.
‎La fel și cu BBC.
‎Toate sondajele arată ‎că lumea vrea o evoluție
‎de la era postbelică la ceva…
‎La o eră comercială de prost-gust ‎controlată de Rupert Murdoch,
‎cu alegeri nelimitate
‎și o mie de canale diferite, ‎care prezintă aceleași mizerii?
‎Știu că rolul meu e să nu mă amestec.
‎Mă gândeam doar că sunt președinte ‎de aproape zece ani, un mandat întreg,
‎și nu am cerut nimic.
‎Nu ai zis nici „pâs”, Dukey.
‎Fac asta nu pentru mine însumi…
‎ci pentru o țară pe care am avut onoarea ‎să o slujesc o viață întreagă.
‎Zău așa, John!
‎Un program special ‎în stilul elegant al BBC-ului,
‎care ne aduce pe toți împreună ‎să omagiem o comoară națională
‎și să-i spunem: „Mulțumim, doamnă.”
‎- Steve Hewlett. ‎- ‎Steve, sunt John.
‎Chestia aia cu noaptea artificiilor… ‎Să-i dăm bătaie!
‎MI5 ‎„TRUCURI MURDARE”
‎Bună seara!
‎M-a sunat fratele meu. Are dubii.
‎- În legătură cu ce? ‎- Cu tine. Ca să fiu cinstită.
‎A luat notițe la prima întâlnire cu tine ‎și nu se potriveau cu a doua.
‎În prima, ai spus că MI5 mă urmărește. ‎În a doua, MI6.
‎Cred că amândouă.
‎A spus că sunt alte neconcordanțe.
‎Regretă că ne-a făcut cunoștință ‎și vrea să rup relația.
‎Bine.
‎Două precizări.
‎E normal și, ca să fiu cinstit, ‎mă așteptam să aveți ezitări.
‎Cred că ați ales ziua pentru interviu ‎să fie în data de 5 noiembrie,
‎noaptea artificiilor, intenționat.
‎Doar fiindcă știu că toți vor fi ocupați. ‎Nu simbolic.
‎Cei 13 membri ai complotului din 1605 ‎aproape s-au retras în ultima clipă
‎și liderul lor i-a convins ‎să-l ducă la capăt.
‎Poate că n-ar fi trebuit.
‎Au eșuat și au fost trași pe roată.
‎Diferența e că noi vom reuși. Promit.
‎- Care e al doilea lucru? ‎- Poftim?
‎„Două precizări.”
‎- Cred că v-au amenințat fratele. ‎- Nu.
‎Sunt oameni serioși.
‎Răzgândirea asta ‎e de-a dreptul irațională.
‎Inexplicabilă.
‎De asta cred că ar trebui ‎să terminăm cât mai curând.
‎Astăzi este data de 5 noiembrie.
‎Este o zi importantă ‎în calendarul britanic.
‎Noaptea lui Guy Fawkes.
‎Ce știm despre Guy Fawkes?
‎- Era un rebel. ‎- Ceva mai mult de atât.
‎Un terorist?
‎Într-un anumit sens, da. ‎Avea motivații politice.
‎- Un trădător? ‎- Un trădător.
‎Corect. Poate cel mai renumit ‎trădător al Angliei.
‎Și la ce ne referim ‎când numim pe cineva „trădător”?
‎Un trădător comite ‎infracțiunea de trădare,
‎un cuvânt care provine din franceză, ‎în care ‎„traihir”‎ înseamnă „a trăda”.
‎Există diferite tipuri.
‎Trădare ordinară, ca atunci ‎când o soție își ucide soțul
‎sau o slugă își ucide stăpânul.
‎Dar Guy Fawkes și conspiratorii lui ‎au comis înaltă trădare.
‎- Ce înseamnă aceasta? ‎- Încercarea de a ucide regele?
‎Corect. Încercarea de a-l ucide pe rege.
‎Guy Fawkes lucra cu alți 12 bărbați.
‎Liderul lor era un bărbat ‎pe nume Robert Catesby.
‎Împreună, au pus la cale ‎Complotul prafului de pușcă din 1605,
‎așa cum este cunoscut azi.
‎Un plan al catolicilor nemulțumiți
‎să arunce în aer camerele parlamentului
‎într-o zi când știau că regele, regina…
‎și Prințul de Wales vor fi prezenți,
‎deschiderea parlamentului pe 5 noiembrie.
‎În zilele anterioare, pe întuneric,
‎au pătruns într-o pivniță ‎de sub Camera Lorzilor.
‎Au umplut-o cu 36 de butoaie ‎de praf de pușcă.
‎Datoria lui Fawkes era…
‎să aprindă fitilul critic.
‎Țelul lui era să ucidă ‎conducerea protestantă dintr-un foc.
‎O acțiune ‎care ar fi schimbat țara pe veci.
‎Bună seara!
‎- Bucurați-vă de artificii! ‎- Noapte bună!
‎Livrăm noul echipament audio hi-fi.
‎- Vă așteaptă. ‎- Mulțumesc.
‎Așa.
‎Bine.
‎Vă puteți pune ăsta, Alteță?
‎Mulțumesc.
‎Când ești gata, Martin.
‎Ne putem opri oricând. ‎Benzile au 32 de minute,
‎așa că vom lua pauză să le schimbăm ‎cam la jumătate de oră.
‎Suntem gata?
‎Bine.
‎Sunteți gata?
‎Alteță…
‎- Salutați pe toată lumea. ‎- Bună!
‎Le aprind.
‎- Mami. ‎- Iată-te!
‎Ia uite!
‎…singură, din Monaco.
‎Au fost minunate.
‎Salut, buni!
‎Când eram în Scoția…
‎PEȘTE ȘI CHIPSURI
‎HOTELUL REGINEI
‎- 'Neața! ‎- 'Neața!
‎- Bună dimineața! ‎- Vă cazați?
‎Nu, am venit în vizită la un prieten.
‎Cred că este cazat ‎în Apartamentul Ducesei de York.
‎- Numele? ‎- Catesby.
‎Îl voi anunța că ați sosit.
‎Bună ziua, a sosit oaspetele dv. ‎Îl pot trimite sus?
‎Mulțumesc.
‎Treceți prin bar, urcați pe scări,
‎intrați pe hol ‎și este a patra ușă pe dreapta.
‎APARTAMENTUL DUCESEI DE YORK
‎Când m-am despărțit de Prințul de Wales, ‎am fost considerată…
‎Mă așteptam să fie exploziv.
‎Senzațional, John. ‎Marea lovitură a carierei noastre.
‎Dar ar putea să ne distrugă carierele
‎și cine știe ce ar putea păți ea?
‎…efectul asupra prințului William?
‎Va vorbi cu altcineva, dacă nu cu noi.
‎Gândiți-vă cum v-ați simți ‎dacă interviul ar fi difuzat de CBS.
‎Sau ABC, ITV sau Channel 4.
‎Dar am da voce unei femei suferinde ‎și foarte instabile.
‎Care în mod evident ‎vrea să facă mult rău monarhiei.
‎Până la urmă, e decizia ta, John.
‎Dă înapoi.
‎La partea asta.
‎Credeți că prințul Charles va deveni rege?
‎Diana insistă să îi spună reginei ‎în persoană, nu?
‎Mâine.
‎Dacă tragi frâna, trebuie să ne spui ‎până la sfârșitul zilei.
‎Ca s-o putem opri.
‎E foarte exigent, sufocant.
‎Fir-ar să fie!
‎O știre globală. Trebuie să aștepte.
‎Poate să se întoarcă la capătul cozii.
‎Anunță-mă. Mersi!
‎Privește-mă în ochi ‎și spune-mi că nu o să regret.
‎Nu.
‎Au spus că trebuie ținută afară.
‎- Priveliștea e frumoasă. ‎- Da.
‎Se pare că au fost instalate ‎antene de satelit în reședințe.
‎Doar să nu se vadă.
‎Și canalul de curse pe care-l voiai, ‎ca la casele de pariuri.
‎- Ai auzit, mami? ‎- Ce palpitant!
‎Telecomenzile au instrucțiuni simple.
‎Pot să văd?
‎Sunt scrise cu litere uriașe.
‎- Și telenovelele? ‎- Nu că am urmări așa ceva.
‎- UK Gold e pe canalul 23. ‎- Bine.
‎Dau reluări din‎ Dallas, ‎Vecinii ‎și‎ The Bill‎.
‎- Spune-mi că habar n-ai ce-s astea. ‎- Absolut deloc.
‎- Lasă acolo, e preferatul meu. ‎- Nu știu ce e aia.
‎Pui cursele la loc? M-am aiurit.
‎E trist să vezi că nu înțelege un mediu
‎pe care ea însăși l-a definit.
‎În 1936, când a devenit urmașă la tron,
‎prima emisiune BBC a fost difuzată ‎de la palatul Alexandra.
‎Desigur, lumea nu prea avea televizoare.
‎Asta s-a schimbat odată cu încoronarea ei.
‎Milioane de oameni ‎au cumpărat televizoare.
‎Un singur post, BBC,
‎cu câteva ore de emisiuni educative
‎și „Dumnezeu s-o apere pe regină” ‎la sfârșitul zilei.
‎Corect.
‎- Apoi au apărut posturile comerciale. ‎- Da.
‎- Și televizoarele color. ‎- Ce șoc!
‎Trei canale, apoi patru.
‎- Acum sunt o sută. ‎- Doamnă.
‎Tocmai ne-a sunat Prințesa de Wales.
‎A rugat să vă vadă de urgență.
‎- Când? ‎- Speră că în seara aceasta.
‎Mai bine plec. Am teme.
‎- Buni. ‎- William.
‎- Străbunico… ‎- Vin și eu. Mersi, scumpule!
‎William.
‎Ce eseuri ai de scris?
‎Mulțumesc.
‎Alteță Regală.
‎Mulțumesc că m-ai primit, mamă.
‎Voiam să auzi ceva de la mine întâi
‎și cred că mă vei desconsidera ‎și mai mult ca înainte.
‎Lasă-mă să decid singură.
‎Am dat un interviu.
‎Ce fel de interviu?
‎Un interviu lung și foarte direct, ‎pentru BBC.
‎Va fi difuzat luni, pe 20.
‎De ce?
‎Voiam să lămuresc câteva lucruri.
‎- Despre căsnicia mea. ‎- Zău așa!
‎Ca un disc stricat.
‎Despre faptul că am fost ignorată…
‎lăsată de una singură.
‎Și că am suferit ‎din lipsă de înțelegere…
‎atenție și compasiune.
‎N-am mai auzit toate astea? ‎De o mie de ori.
‎Nu am citit în presă de mii de ori?
‎Nu ți-a trecut prin cap ‎că, dacă vrei să lămurești ceva,
‎un spațiu public nu e locul ideal?
‎Că asemenea chestiuni ‎trebuie discutate între patru ochi?
‎- Am încercat așa. ‎- Când?
‎De multe ori, de-a lungul anilor, ‎am cerut să te văd în privat.
‎De fiecare dată, ‎ai refuzat sau nu erai disponibilă.
‎Recunosc că e greu în familia aceasta.
‎Înțeleg de ce ne crezi distanți pe toți.
‎Dar există un sinonim pentru „distant”.
‎„Ocupat.” Suntem oameni ocupați ‎cu programe foarte încărcate
‎și rar suntem sub același acoperiș ‎două zile la rând.
‎Niciunul dintre membrii seniori ‎ai familiei regale
‎nu-și permite să se gândească la sine,
‎darmite la tine sau la cum ar fi mai ușor ‎să îți facă viața un chin.
‎Din contră, te-ar putea surprinde să afli
‎că toți petrecem mult timp făcând opusul.
‎Întregi armate de oameni mă întreabă:
‎„Ce a mai făcut fata aia? Cine se crede?”
‎Ce crezi că le spun?
‎„Da, Diana e oribilă!
‎Un coșmar. Ce greșeală a fost!”
‎Niciodată.
‎Nici măcar o dată.
‎Ești soția fiului meu cel mare, ‎mama nepoților mei
‎și un membru senior al acestei familii,
‎așa că îți iau apărarea de fiecare dată.
‎Loial. Emfatic. Până la capăt.
‎Inamicul care crezi că sunt,
‎ostilitatea pe care îți imaginezi ‎că o simțim față de tine,
‎totul există doar în imaginația ta.
‎Oare?
‎Da.
‎Tot ce ne dorim, Diana…
‎e ca tu să fii fericită.
‎Și într-o zi, să fii următoarea regină.
‎Bănuiesc că e prea târziu să-l oprim?
‎Da.
‎I-ai spus lui William?
‎Încă nu.
‎Sărmanul copil! ‎De parcă n-are destule pe cap deja!
‎- E puternic. ‎- Nu am spus că e slab,
‎ci că e un copil ‎și are suficiente griji pe cap.
‎Îi spun să nu se uite.
‎Sper că nu te superi ‎dacă nu ne uităm nici eu și Filip.
‎Luni, pe 20, e aniversarea nunții noastre.
‎De patruzeci și opt de ani.
‎Felicitări!
‎Mă bucur pentru voi.
‎Mi-aș fi dorit și eu la fel.
‎L-a deșurubat și fix acolo era!
‎Nimic!
‎Dukey?
‎- John! ‎- Scuze de deranj.
‎Nici vorbă! Scuze! Te rog!
‎Ia loc.
‎Am venit să-ți spun că BBC a făcut ‎un program special despre monarhie,
‎care va fi anunțat marți.
‎- Marți, pe 14? ‎- Da.
‎De ziua Prințului de Wales.
‎Trebuie să recunosc ‎că e atipic de sentimental pentru tine.
‎Dânsa a insistat pentru data aceasta.
‎Regina. Înduioșător că și-a dorit asta.
‎Întotdeauna am spus că-l adoră ca fiu.
‎Nu regina.
‎La care „ea” te referi?
‎Jubileul de aur al reginei ‎va fi peste șapte ani.
‎BBC va face nenumărate emisiuni, ‎pe bună dreptate, pentru Maiestatea Sa.
‎Între timp, ne-am gândit ‎că un interviu la ‎Panorama
‎cu Prințesa de Wales va fi mai relevant.
‎Poftim? De ce i-ar acorda atenție BBC,
‎darmite un interviu, ‎când e atât de sălbatică?
‎Nu am fost mereu de acord, Dukey,
‎dar ca director și președinte,
‎am fost mereu de acord că vom face orice
‎în interesul organizației.
‎- Așa o vei ucide. ‎- Eu cred că asta va defini BBC-ul.
‎Îl va ucide. Ne va distruge!
‎Voiam doar să-ți transmit veștile ‎în persoană.
‎Istoria o să te judece, John.
‎Mulțumesc!
‎Ești de partea greșită a istoriei!
‎O primire foarte călduroasă ‎la al 67-lea spectacol de varietăți regal,
‎un eveniment caritabil în ajutorul ‎Fondului pentru artiști.
‎Transmitem în direct din West End
‎de la aniversarea de 48 de ani ‎a căsniciei reginei.
‎Maiestate.
‎Felicitări reginei ‎și Ducelui de Edinburgh!
‎Vedetele sunt pregătite în culise
‎pentru ce promite să fie ‎o seară memorabilă.
‎Alteță, considerați cu adevărat…
‎Îl pierzi, dragule.
‎…că membrii casei regale ‎v-au pus gând rău?
‎Când m-am despărțit de prinț, ‎am devenit „problema numărul unu”.
‎Prima de felul meu.
‎Când vi s-a născut primul fiu, ‎trebuie să fi fost fericiți.
‎Când William s-a născut, ‎m-am îmbolnăvit.
‎Am suferit de depresie postnatală.
‎Voiam să stau în pat toată ziua.
‎A fost o perioadă sumbră.
‎Ați cerut ajutor?
‎Când ești prima persoană din familie ‎care se simte deprimată,
‎e greu să obții sprijinul necesar.
‎Suferi singur.
‎Ce efect a avut boala asupra căsniciei?
‎Le-a dat unora ‎o nouă etichetă pentru mine.
‎„Diana e nebună.
‎Trebuie internată la azil.”
‎Dar cel mai ușor distrugi ‎o persoană izolând-o.
‎Se spune ‎că soțul dumneavoastră a reluat relația
‎cu dna Camilla Parker Bowles în 1986.
‎Asta a contribuit ‎la destrămarea relației dv?
‎Eram trei în căsnicie, ‎așa că era cam aglomerată.
‎Am fost distrusă?
‎Da.
‎Am simțit că sunt o dezamăgire? Da.
‎Privind în urmă, spuneți ‎că familia regală v-a abandonat.
‎De ce credeți, oare?
‎Fiindcă nu fac lucrurile ca ei.
‎Deoarece caut o legătură emoțională ‎cu oamenii
‎și vreau să-i consolez la greu.
‎Iar familia regală nu oferă asta?
‎Nu am pătruns doar într-o familie, ‎ci într-un sistem.
‎Dar nu mă voi da bătută ușor. ‎Voi lupta până la capăt.
‎Ce efect credeți că au avut acestea ‎asupra prințului William?
‎E un adevărat cugetător,
‎așa că e greu să judeci consecințele.
‎Trebuie să așteptăm câțiva ani.
‎Te simți bine?
‎Da. N-am nimic.
‎Credeți că prințul Charles va deveni rege?
‎Cine știe ce va decide soarta?
‎Este un rol foarte dificil și sufocant,
‎iar Charles a avut mereu îndoieli ‎în privința slujbei.
‎Doamne!
‎Fiindcă îl cunosc atât de bine, ‎cred că slujba cea mare…
‎Mama naibii!
‎…i-ar impune limite imense
‎și nu știu cum ar face față.
‎Ce naiba face?
‎Unii ar putea considera ‎că vă răzbunați pe Prințul de Wales.
‎Nu vorbesc din amărăciune sau furie,
‎ci din tristețe ‎pentru căsnicia noastră eșuată.
‎Credeți vă veți deveni vreodată regină?
‎Aș vrea să fiu regina inimilor oamenilor.
‎Dar nu-mi imaginez ‎că aș putea fi regina acestei țări. Nu.
‎Nu cred că mulți și-ar dori asta.
‎Mă refer la cei din conducere, ‎de partea soțului meu,
‎fiindcă au decis că sunt problematică.
‎Punct.
‎O povară.
‎Dar cineva trebuie să iasă în lume, ‎să le ofere oamenilor iubirea necesară.
‎Mulțumim, Alteță.
‎Prințesa Diana a apărut la televizor
‎vorbind despre viața, ‎căsnicia și viitorul ei.
‎Interviul uluitor ‎a șocat și îngrijorat Palatul.
‎Au fost atât de șocați, ‎încât nu au dat declarații,
‎dar nu cred că se pot ascunde.
‎Va trebui să spună ceva.
‎Acuzațiile împotriva familiei regale,
‎mai ales contra prințului, ‎au fost fabuloase.
‎SUNTEM TREI ÎN CĂSNICIE
‎PRINȚESA NU SE DĂ BĂTUTĂ
‎Mulți oameni demni și onești ‎lucrează la BBC.
‎Din partea lor și a mea, vă cer iertare.
‎Diana a avut bunul simț ‎să mă avertizeze din timp,
‎dar nu ne așteptam la așa ceva.
‎Este numai vina mea.
‎Îmi voi depune demisia.
‎Nu e nevoie, Dukey.
‎Dimpotrivă, doamnă.
‎Deja aud zvonuri șocante ‎despre cum a fost obținut interviul.
‎Cum să conduc dacă nu este ‎o societate pe care o recunosc?
‎Nu mai trăim într-o lume ‎pe care să o recunosc.
‎Dă-mi-o mie!
‎Nu găsim BBC?