‎UN SERIAL NETFLIX
‎Dna Thompson? ‎Iar aceasta trebuie să fie micuța Molly.
‎Înțeleg că dl Thompson ‎încă așteaptă rezidența permanentă?
‎Corect.
‎Avocații sunt prezenți?
‎Mereu am fost sociabilă.
‎Am cercul de vinuri și clubul de carte.
‎Biserica.
‎Îl invitam mereu, dar refuza.
‎Îi spuneam că nu-i cunosc ‎și că sunt ocupat la serviciu.
‎- Sunt obosit seara. ‎- Cum poți fi obosit în fiecare seară?
‎Lumea întreba: „Unde e Anthony?”
‎Credeau că avem probleme maritale.
‎În curând, chiar au apărut.
‎Ne-am mutat în dormitoare separate ‎și mâncam separat.
‎Am devenit oameni diferiți.
‎Ridicați-vă!
‎Cuplul nr. 1. Cazul 309 din '96.
‎Carter și Carter.
‎În scurt timp, dragostea mea s-a risipit.
‎E păcat, pentru că…
‎eu încă o iubesc.
‎Nu.
‎Eu nu-l mai iubesc.
‎Îmi pare rău.
‎Petiționara susține ‎că mariajul ei cu pârâtul
‎s-a destrămat în mod iremediabil.
‎Dorește vreo parte sau persoană ‎să prezinte fapte
‎împotriva hotărârii de divorț
‎sau să discute chestiuni ‎legate de cheltuieli?
‎- Nu, domnule. ‎- Nu.
‎Foarte bine. ‎Emit sentința spre a fi executată
‎în conformitate cu dispozițiile ‎judecătorilor districtuali.
‎Următorul!
‎DRAGUL MEU CHARLES…
‎DRAGĂ DIANA…
‎Dragul meu Charles. Dragă Diana.
‎Vă scriu să vă anunț ‎că ne-am pus cu toții de acord.
‎Încetarea căsniciei voastre ‎nu este doar inevitabilă, ci preferabilă.
‎Când ați depus jurămintele ‎în ziua căsătoriei,
‎evenimentul a umplut de bucurie ‎milioane de inimi din toată lumea.
‎Paisprezece ani mai târziu, ‎acele jurăminte s-au năruit în întregime.
‎Să aprob un divorț, ‎și cu atât mai mult să îl cer,
‎e împotriva tuturor convingerilor mele
‎ca soție, mamă, suverană
‎și cap al Bisericii Anglicane.
‎Dar situația actuală ‎a devenit intolerabilă
‎și provoacă suferință și rușine ‎întregii familii.
‎Mai ales fiilor tăi, William și Henry.
‎Dorința mea arzătoare este ‎că veți ajunge la o înțelegere rapid
‎și veți recuceri demnitatea
‎care în ultimii ani ‎a lipsit în mod regretabil cu desăvârșire.
‎Cu dragoste, de la mama.
‎CUPLUL 31
‎În zilele de după interviu,
‎am simțit că toată lumea îmi e alături.
‎Dar apoi s-a schimbat vântul.
‎Oameni care mi-au fost mereu alături ‎mi-au întors spatele.
‎Cine?
‎Poftim?
‎Cine?
‎Păi…
‎Membri importanți ai personalului ‎m-au abandonat.
‎Purtătorul de cuvânt. Secretarul personal.
‎Și un bărbat care speram să mă iubească.
‎Chirurgul cardiac? Dr. Khan?
‎A amuțit.
‎Și scrisoarea de la regină.
‎Atât de finală!
‎Și atât de tranșantă!
‎Epitaful căsniciei noastre, ‎scris în câteva rânduri.
‎E ca atunci…
‎când e adus coșciugul la înmormântare…
‎și îți dai seama că e adevărat.
‎Mașina mea.
‎E a mea, amice!
‎Diana!
‎Avocații m-au vizitat azi să-mi transmită ‎cererile senzaționale ale Dianei.
‎Bună dimineața!
‎- Bun-venit! ‎- Mulțumesc!
‎Vrea să locuiască la Palatul Kensington
‎și să-și păstreze biroul la St. James.
‎Vrea ca bugetul ei administrativ ‎să fie separat de acordul financiar.
‎Cere o plată unică ‎de 35 de milioane de lire.
‎Cât tupeu!
‎Scandalos și de-a dreptul absurd. ‎Stai un pic!
‎În grădina de legume!
‎Știe că nu pot scoate atâția bani ‎din Ducatul de Cornwall.
‎A amenințat că dacă nu îi achit suma, ‎nu va mai accepta divorțul.
‎Asta înseamnă încă doi ani
‎înainte să putem desface căsătoria.
‎Miroase a disperare ‎că se înjosește în halul ăsta.
‎Credea că după interviul ei
‎o să dețină toate atuurile.
‎Dar s-a întâmplat pe dos.
‎Da.
‎Tu ce mai faci?
‎Hienele alea au plecat de la poartă?
‎Din păcate, nu.
‎- Camilla! ‎- Aici!
‎Se pare că s-au instalat aici.
‎Mă strecor ‎ca un infractor în arest la domiciliu.
‎Dna Campbell îmi aduce mâncare ‎și nu pot scoate câinii la plimbare.
‎Sunt sub asediu.
‎Literalmente.
‎E rușinos că înduri așa ceva.
‎Am vorbit cu o consilieră juridică.
‎Mi-a dat numele cuiva care a impresionat-o ‎de la Comitetul de presă.
‎Un expert în relații publice ‎care te poate ajuta.
‎Ar lupta pentru intimitatea ‎și imaginea ta publică.
‎Te vezi cu el dacă face aranjamentele?
‎Cu un consilier de imagine?
‎Este clar că Prințesa de Wales l-a angajat ‎pe Anthony Julius de la Mishcon de Reya.
‎Prințul de Wales a angajat-o ‎pe Fiona Shackleton de la Farrer and Co.
‎Niciunul nu e cunoscut ‎și nici angajat, cred,
‎pentru vreo predilecție ‎de a face compromisuri sau pace.
‎Și mă tem că tensiunile sunt ridicate ‎după interviul cu‎ Panorama
‎și va fi dificil ‎ca negocierile să decurgă amiabil.
‎Da.
‎Ne trebuie un mijlocitor.
‎Cineva în care să aibă încredere ‎ambele părți.
‎Un membru al consiliului privat.
‎Lordul Cancelar, poate? ‎Sau baroneasa Chalker.
‎Douglas Hurd e pensionat și ar fi bun.
‎Dar dumneavoastră?
‎- Eu? ‎- Ați fost grozav în Irlanda de Nord.
‎Sunteți o persoană extrem de rară, ‎plăcută și de încredere.
‎Știu că sunteți cea mai ocupată ‎persoană din Anglia,
‎dar ați lua asta în considerare?
‎Să acționați în numele nostru?
‎Ca intermediar? Un negociator?
‎Un arbitru.
‎Am rămas mut.
‎Băiatul din Brixton ‎care nu-și găsea slujbă
‎este rugat să medieze un divorț regal.
‎De către însăși regina.
‎M-a amuzat că a zis „arbitru”.
‎- Unul sau doi? ‎- Doi.
‎Știi că mereu mi-am dorit ‎să joc rolul ăsta.
‎Înconjurat de jucători ‎care se agită în jurul meu.
‎Iar eu sunt bărbatul calm și rezonabil.
‎Mă întorc la Huntingdon. ‎Ne vedem în weekend?
‎- Mă voi strădui. ‎- Copiii o să vrea să te vadă.
‎- Toți vrem să te vedem. ‎- Depinde cât am de lucru.
‎Da. Desigur.
‎Era un țel merituos.
‎Între timp, conducerea British Gas ‎recunoaște schimbările
‎care au provocat 11.000 de concedieri ‎numai anul trecut…
‎Cuplul nr. 12.
‎Cazul nr. 502 din '96.
‎Lawson și Lawson.
‎Cel mai rău e că ajunge acasă ‎când răsare soarele.
‎Lucrez în ture.
‎Conduc camioane de marfă.
‎Doarme ziua și lucrează noaptea.
‎Încerc să-mi fac treaba.
‎Să-mi întrețin familia.
‎Ăsta e cel mai nou slogan al lui.
‎Care e scopul familiei dacă nu o vezi?
‎Ăsta e sloganul ei.
‎L-am implorat să ia mai puține ture, ‎trei în loc de cinci săptămânal.
‎Promite în van că va vorbi cu șeful.
‎Ne trebuie banii.
‎În copilăria mea…
‎familia era în centrul vieții tuturor.
‎Scuze!
‎Tata era mereu prezent.
‎Ne făcea pe toți să râdem.
‎Iar turui despre tatăl tău perfect.
‎În familia mea, uneori trebuia să alegem
‎între benzina din rezervor ‎și mâncarea de pe masă.
‎Nu știi cum e să nu ai nimic.
‎Cel mai bun cadou pentru copii e ‎timpul petrecut cu tine.
‎Timp cu tatăl lor. Scuze!
‎Recent…
‎i-am spus tatălui meu…
‎cât de greu îmi e.
‎Mi-a spus să mă duc acasă.
‎La o familie adevărată.
‎Deci ne mutăm acasă.
‎Fetele pot avea un bunic ‎dacă nu pot avea un tată.
‎Foarte bine. ‎Emit sentința spre a fi executată
‎în conformitate cu dispozițiile ‎judecătorilor districtuali.
‎Următorul, vă rog!
‎Am auzit că e ambuteiaj.
‎Răspund eu.
‎- Am întârziat mult? ‎- Deloc. Intrați și lăsați haina în cuier.
‎- A ajuns deja? ‎- Da. Vă așteaptă aici.
‎- Gata? ‎- Da.
‎- Mark Bolland, Camilla Parker Bowles. ‎- Bună ziua!
‎Nu știu cum mă așteptam ‎să arate un consilier de imagine.
‎Mai în vârstă, poate.
‎Nu vă lăsați înșelată de vârstă. ‎E criminal.
‎- Aici stăm? ‎- Da, dacă vreți să luați loc.
‎- Mark. ‎- Eu merg acolo. Mulțumesc.
‎- Vreți un ceai? ‎- Da, vă rog.
‎- Cu lapte? ‎- Nu, simplu. Mulțumesc.
‎- Mark? ‎- Da, te rog. Mulțumesc!
‎Vreau și lapte.
‎Voi începe prin a vă spune ‎că vă compătimesc de la bun început.
‎- N-am nimic. ‎- Nu sunt de acord.
‎Cred că presa și, prin extensie, țara, ‎a fost monstruoasă.
‎Nu aș vrea…
‎să mă vaiet, ‎dar oamenii nu au fost blânzi.
‎Cred că uită că am pierdut totul ‎fiindcă îl iubesc pe Prințul de Wales.
‎Deci ce vom face?
‎Cred că am o singură soluție. ‎Fie renunț la relația cu Charles
‎și îmi iau viața de la capăt, ‎fie dau cu pumnul în masă…
‎- Nu! ‎- Ce e?
‎- Vă blochează roțile. ‎- Nu e mașina mea.
‎Îi aparține Prințului de Wales.
‎Mă ocup eu.
‎Rezolv!
‎Bună ziua! Scuze!
‎- Ce enervant! ‎- Sunt așa stricți?
‎Habar nu am, ‎dar Hillary o să-i pună la punct.
‎Uite unul în uniformă.
‎Sunt avocată.
‎Spuneați că fie renunțați ‎la relația cu Prințul de Wales
‎și vă reluați viața ‎în afara atenției publicului sau…
‎Sau dau cu pumnul în masă și lupt.
‎- Pentru ce? ‎- Nu e evident?
‎- Nu vreau s-o zic deschis. ‎- Așa ar fi corect.
‎Să lupt pentru acceptare oficială, ‎să devină legitimă relația.
‎- Ca soție a dânsului? ‎- Da.
‎Ca atare, la un moment dat…
‎- Orice aș deveni dacă aș fi soția lui. ‎- Se numește cumva.
‎- Nu pot spune cuvântul acela. ‎- Care?
‎- Cel cu „R”. ‎- De ce?
‎Fiindcă nu se poate spune. ‎Ar fi trădare numai să mă gândesc la asta.
‎Dar despre asta vorbim.
‎În această casă cu terasă din Islington,
‎când cineva blochează mașina iubitului, ‎că veți fi regină.
‎N-am vrut nimic din toate alea.
‎Dar care e varianta mea după atât timp?
‎Dacă permit…
‎acestei situații, acestei încurcături, ‎să mă împuțineze, să mă distrugă…
‎Sunt de acord. Trebuie să luptați.
‎Dacă ar fi să ne căsătorim,
‎cred că i-aș putea fi de ajutor.
‎Știu cum să-l fac fericit, ceea ce merită,
‎și mai eficient, ceea ce merită țara.
‎Nu suport ceata aia de nerozi ‎pe care i-a angajat să-l sfătuiască.
‎- De acord. ‎- Mai ales în legătură cu divorțul.
‎Cea mai mare îmbunătățire de imagine ‎pe care o poate face prințul
‎ar fi să rezolve divorțul ‎cât mai repede și amiabil.
‎De acord. Țara s-a săturat ‎de „Războiul familiei de Wales”.
‎Dianei nu i-ar bloca nimeni roțile.
‎Ar flutura genele, ar zâmbi frumos
‎și s-ar topi cu toții.
‎De ce nu vă arătați chipul? ‎Ar putea fi de ajutor.
‎Pielea mea tăbăcită, genele neîngrijite ‎și mătreața oribilă…
‎Nu ai citit articolul ăla?
‎Ba da. Îmi pare rău.
‎Mă voi ocupa de toate astea, promit.
‎- Mai vorbim în zilele următoare? ‎- Da.
‎- Grozav! ‎- Să mut mașina!
‎Da.
‎- Mi-a făcut plăcere. ‎- Asemenea.
‎Vine. V-am spus că nu întârzie mult.
‎- Salut, băieți! Îmi pare rău. ‎- E-n regulă.
‎Dacă plec cu mașina acum,
‎ați putea să-mi deblocați roata?
‎- Bine, doamnă. ‎- Mulțumesc. Sunteți foarte amabili.
‎Putem să ne facem că n-a fost nimic.
‎Îl plac. Cred că și tu o să-l placi.
‎- Pe cine? ‎- ‎Pe consilierul de imagine.
‎- Ar trebuie să te vezi cu el. ‎- ‎Pentru ce?
‎Să-ți pună imaginea sub lupă.
‎Cum mă faci să râd!
‎Și nu doar atât.
‎Cele două pietre de temelie ‎ale unei relații sănătoase.
‎„Partenerul tău te face să râzi?”
‎- „Și te face…” ‎- Oprește-te!
‎Ce e?
‎Nu știi cine ascultă.
‎Așa e.
‎Nu vrem să repetăm greșeala.
‎Nu.
‎Nu vrem.
‎Noapte bună!
‎Am jucat în meciuri amicale ‎cu echipa Indiilor de Vest,
‎care sunt cei mai buni din lume.
‎De obicei, ne scoteau din joc ‎de două ori mai des decât invers.
‎Am devenit un jucător defensiv…
‎Știu că vi s-a cerut să ne ajutați ‎să rezolvăm divorțul în mod civilizat,
‎dar cum se poate aștepta cineva ‎să mă port frumos
‎când oamenii ei au făcut ‎o declarație de război?
‎Poate că prințesa, ‎prin suma mare de bani cerută,
‎încearcă să-și asigure independența ‎în viitor.
‎În loc să accepte o situație
‎în care să fie dependentă ‎pentru o perioadă mai lungă de timp.
‎În unele privințe,
‎încercarea de a evita un acord financiar ‎fără un termen fix
‎ar putea fi o cale ‎de a vă elibera pe amândoi.
‎Spuneți asta dintr-o generozitate ‎a dumneavoastră care îi lipsește Dianei.
‎O cerere inițială de asemenea anvergură ‎este menită să mă ruineze.
‎Ceea ce este tipic pentru prințesă, ‎care vrea să mă distrugă mereu.
‎Eu doar vă încurajez să fiți flexibil ‎în interpretarea acțiunilor
‎și motivațiilor prințesei.
‎Când va fi ea flexibilă, voi fi și eu.
‎Nu-mi vorbiți despre flexibilitate. ‎E cel mai inflexibil om din lume.
‎După o discuție lungă și productivă,
‎pot confirma că Alteța Sa
‎este pregătit să ofere o sumă mare
‎cu o singură condiție,
‎să nu vorbiți niciodată în public
‎despre căsătorie sau monarhie ‎în moduri potențial negative.
‎Dacă vrea să mă amuțească ‎îndesându-mi aur pe gât,
‎suma ar face bine să aibă șapte zerouri ‎și să înceapă cu 3.
‎În orice negociere, merită amintit
‎că adesea se vorbesc două limbi.
‎Cea a cererilor care sunt făcute ‎și cea a substratului.
‎Eu încerc să o ignor pe cea dintâi.
‎Echipa prințului spune: ‎„Vrem să fiți fericită.
‎Vrem să fiți independentă.
‎Doar vrem ca lucrurile să rămână private.
‎Și… demne.”
‎Te urmăresc de la intersecția 14.
‎- Dnă Parker Bowles, bună ziua. ‎- Camilla, te rog.
‎Uite ce am găsit pe hol.
‎Alteță.
‎Oriunde aș merge, un cor asurzitor ‎îmi spune să vă angajez imediat,
‎fiindcă ați putea ‎să ne schimbați enorm viețile.
‎Dna Parker Bowles v-a lăudat din plin.
‎Iar John Wakeham m-a sunat azi
‎să-mi spună ‎că i-ați fost indispensabil în comitet.
‎E amabil. Nu am superputeri.
‎Doar citesc ziarele și mă uit la TV, ‎la fel ca toată lumea.
‎Dar simt că ne aflăm ‎într-un punct de cotitură,
‎unde lipsa de loialitate percepută ‎a Prințesei de Wales
‎datorată interviului cu ‎Panorama ‎v-ar putea ajuta pe amândoi.
‎Cum?
‎Dacă vă arătați a fi opusul.
‎Partea rezonabilă.
‎Stabil, stabil, matur.
‎Dar înainte de toate, ‎trebuie să încheiați divorțul.
‎Ca să păstrați simpatia ‎și respectul publicului.
‎- Adevărat. ‎- Vorbiți cu avocații.
‎Spuneți-le să fie generoși.
‎Fiți cel înțelept, puneți-i capăt, ‎apoi ne putem concentra pe voi doi.
‎Și putem să o scoatem la lumină ‎pe dna Parker Bowles.
‎S-a angajat ca igienistă ‎la cabinetul meu stomatologic.
‎Nu avusesem stabilitate în viață ‎până în punctul acela.
‎Când Mark și-a exprimat interesul…
‎m-am simțit flatată.
‎Am ieșit împreună.
‎Eu mi-am dorit mereu copii, ‎doar că nu găsisem femeia potrivită.
‎Când s-a pus în genunchi, ‎mi-am imaginat cum îi spun mamei.
‎Întotdeauna se lua de mine ‎pentru relațiile mele eșuate.
‎Spunea: „Azi cine mai e? ‎Merită să-i rețin numele?”
‎M-am gândit: „O să-i arăt eu!”
‎I-am propus să încercăm.
‎- Nu mai discutaserăm despre copii. ‎- Nu a vrut să știe.
‎Aveam doar 24 de ani. ‎Am zis să nu ne grăbim.
‎A început să iasă.
‎Inițial, de două ori pe săptămână. ‎Am acceptat.
‎- Zău? Nu prea cred! ‎- Apoi tot mai des.
‎Stătea treaz și mă aștepta.
‎Mă evitai.
‎Ca un părinte.
‎- Am început să fiu stresat. ‎- Ca un polițist.
‎Îmi asculta apelurile ‎și-mi citea scrisorile.
‎Voiam doar să întemeiem o familie.
‎Cuplul nr. 23.
‎Cazul 1044 din '96.
‎Turner și Turner.
‎Mulțumesc.
‎N-am putut face față.
‎Simțeam că mă sufocă.
‎Credeți că unii ‎nu sunt meniți pentru căsnicie?
‎Tu sigur nu ești.
‎Dorește vreo parte sau persoană ‎să prezinte fapte
‎împotriva hotărârii de divorț
‎sau să discute chestiuni ‎legate de cheltuieli?
‎- Nu. ‎- Bine. Emit sentința spre a fi executată
‎în conformitate cu dispozițiile ‎judecătorilor districtuali.
‎Următorul, vă rog!
‎- Prim-ministrul, Maiestate. ‎- Maiestate.
‎Percep o dispoziție veselă azi.
‎Mă bucur să spun că am făcut progrese ‎în negocierile dintre prinț și prințesă.
‎Felicitări!
‎Cum Dumnezeului ați reușit?
‎Aș vrea să-mi asum meritul.
‎Progresul a fost inițiat ‎de Prințul de Wales,
‎care mai recent pare zorit ‎să rezolve chestiunea cât mai curând.
‎A oferit o sumă de 17 milioane de lire
‎plus un subsidiu de 400.000 de lire,
‎din care prințesa își va finanța biroul
‎și aranjamentele de călătorie.
‎Care sunt următorii pași?
‎O declarație comună a avocaților,
‎precum și una de la Palatul Buckingham.
‎Va trebui dată o hotărâre provizorie,
‎iar ultima înfățișare se va ține ‎într-o sală de judecată normală.
‎Aceeași procedură ‎ca pentru mii de alte divorțuri.
‎Ce trist!
‎Cea mai mare și mai vestită nuntă.
‎Apoi asta.
‎Când vom fi mulțumiți cu textul final,
‎i-l vom trimite prințesei ‎să arunce o privire.
‎Am vrut să fie cât mai succint.
‎Confirmă aranjamentul ‎pentru custodia împărțită
‎și menționează viitorul rol al prințesei ‎ca unul valid, dar separat.
‎Iată, domnule.
‎…la fel, dar trebuie să ne asigurăm ‎că totul este egal.
‎Semnați aici, vă rog.
‎- Alo? ‎- ‎Vă caută Maiestatea Sa.
‎Mulțumesc.
‎- Mami. ‎-‎ Am înțeles că s-a terminat.
‎Da.
‎Sper că te simți măcar ușurat, ‎dacă nu fericit.
‎Nu știu ce simt. Sunt…
‎Nu ușurat.
‎Am făcut aranjamentele necesare.
‎Fondurile pentru Diana ‎vor fi retrase din lista civilă.
‎Mulțumesc.
‎E bine pentru băieți ‎că s-au terminat ostilitățile.
‎Da.
‎Nici pentru Diana ‎nu se poate să fi fost ușor.
‎Nu.
‎Mulțumesc.
‎- Tablourile sunt diferite? ‎- Multe sunt diferite.
‎Ce cauți aici?
‎Ai venit să mai iei din mobilă?
‎Să mă anunți despre o schimbare ‎neplăcută în ultima clipă?
‎Sincer, nu știu de ce sunt aici.
‎Tot ce știu e…
‎M-am suit în mașină azi ‎și s-a condus singură până aici.
‎De-aș fi știut, ‎aș fi purtat o „rochie de răzbunare”.
‎Nu porți una zilnic ‎de când ne-am despărțit?
‎Așa pare, dacă te iei după știri.
‎Cred că ești și mai frumoasă așa.
‎Ciufulită?
‎Naturală.
‎Încetează!
‎Încă roșești, ca prima dată.
‎Doar cu tine, în mod enervant.
‎De fiecare dată când zici ceva frumos.
‎N-am făcut asta destul, nu?
‎Nu ți-am spus lucruri frumoase.
‎Nu.
‎Divorțul îți priește.
‎Mai degrabă ție.
‎Ai obținut tot ce ți-ai dorit.
‎Niciun bărbat a cărui căsătorie a eșuat ‎nu va avea tot ce-și dorește.
‎Întotdeauna va fi…
‎ca o vază crăpată.
‎Te rog.
‎Nu e treaba mea…
‎dar am auzit că ai pe cineva.
‎Cred că s-a terminat. Din păcate.
‎L-am speriat, săracul de el.
‎Îmi pare rău.
‎- Cum sunt nucile? ‎- Zici că-s de carton.
‎Sunt acolo de luni bune.
‎Ți-e foame?
‎Un pic.
‎Caut ceva în bucătărie.
‎Bine.
‎Îți amintești unde e?
‎- Bucătăria? ‎- Da.
‎Cum adică? ‎Am fost fericit aici câțiva ani.
‎- E pe aici. ‎- Zău?
‎Nu ai fost fericit aici niciodată.
‎Am fost fericit aici cinci ani.
‎Niciodată.
‎Cât crezi tu?
‎- Un an, cel mult. ‎- Aiurea!
‎Acum suntem divorțați, deci cui îi pasă?
‎Așa… Am ouă, ciuperci…
‎Am început să mănânc ceapă ‎după ce ai plecat tu. Șuncă.
‎- Aș putea face o omletă. ‎- Grozav.
‎Vai de mine!
‎E imposibil.
‎Darren îmi lasă notițe cu instrucțiuni.
‎Am înțeles.
‎Nu contează. Meniul s-a schimbat.
‎Mâncăm scrob.
‎- E de ajuns? ‎- Perfect.
‎De ce nu mâncăm mereu omletă?
‎Și de ce n-am mai mâncat în bucătărie? ‎Ce distractiv e!
‎Puteam face multe altfel. A doua oară.
‎Bine.
‎Acum că suntem aici…
‎o retrospectivă a căsniciei.
‎Un audit. Fără judecăți sau certuri.
‎Să putem totul pe masă.
‎- O autopsie. ‎- Nu spune asta.
‎De ce? Căsnicia e moartă.
‎Amândoi am semnat certificatul de deces. ‎E o autopsie.
‎N-am mai făcut asta fiindcă nu voiai ‎să petreci timp doar cu mine.
‎- Erai mereu cu alți oameni. ‎- Fiindcă erai retrasă.
‎Atât de timidă!
‎- Credeam că te va ajuta compania. ‎- Dar compania era doar pentru tine.
‎Niciodată și pentru mine.
‎Aș fi putut fi scoasă din cochilie.
‎Îmi trebuia doar încrederea ‎dobândită prin dragostea ta.
‎Bine. E vina mea.
‎Dar n-ai făcut lucrurile ușoare.
‎Nu.
‎Am fost dificilă.
‎Sufeream.
‎- Și voiam atenție. ‎- Ai obținut-o, cu siguranță.
‎Îmi pare rău că atât de mult ‎a părut să fie un atac contra ta.
‎Mulțumesc.
‎Și mie îmi pare rău. Pentru toate.
‎A fost o mare presiune pe amândoi.
‎- Și eram atât de tineri. ‎- Eu eram.
‎Tu nu ai fost niciodată, nici în tinerețe.
‎Îmi pare rău. ‎A sunat mai urât decât voiam.
‎Poate n-ar trebui să facem asta. ‎E tulburător.
‎Știi că mereu a fost dragoste acolo?
‎Da.
‎Și respect.
‎- Într-un fel, eram o pereche bună. ‎- Ideală.
‎Asta e chestia. ‎Toată lumea ne credea perechea ideală.
‎Dar nu era iubirea ideală. ‎Fiindcă aveai asta cu altcineva.
‎Îți pot cere un favor?
‎Îi putem rosti numele? Măcar azi?
‎Camilla.
‎Mulțumesc.
‎N-am avut nicio șansă.
‎Nici Camilla.
‎Lumea voia…
‎doar basmul nostru.
‎O vreme, a fost ca într-un basm, nu?
‎Cum de i-am dezamăgit pe toți așa?
‎Sfâșiindu-ne în public așa…
‎Atacându-ne în cel mai urât mod posibil.
‎Ce ai spus în interviu…
‎Că nu sunt potrivit să fiu rege. ‎Deși știai ce efect o să aibă asupra mea.
‎Voiam să spun că poziția de rege ‎te-ar împiedica să faci alte lucruri.
‎Lucruri care te-ar face fericit.
‎Care îți vin mai natural.
‎Coroana nu-mi vine natural?
‎- Nu asta am spus. ‎- Pentru asta m-am născut.
‎Nu cred că am auzit ceva ‎mai zguduitor în mod tacit.
‎Îmi răstălmăcești cuvintele. Stai!
‎Ce ai spus despre fiul nostru.
‎- Că nu-i dorești dreptul din naștere. ‎- Ce mamă iubitoare și-ar dori?
‎E nebunie curată prin ce ai trecut.
‎Statul în expectativă, așteptările…
‎Uite cât de nefericit ești.
‎Nu așteptarea m-a făcut nefericit.
‎Ci anii într-o căsnicie ‎cu cineva care mă voia distrus!
‎- Nu face asta! ‎- De ce ai intrat în familia asta, atunci?
‎Nu m-am căsătorit cu familia, ‎ci cu un bărbat, cu tine, căci te iubeam.
‎Am născut un fiu ‎ca să avem o familie împreună.
‎Nu un monarh în așteptare.
‎Te pot întreba același lucru.
‎De ce m-ai luat?
‎Nu am avut de ales.
‎Întreabă-i pe părinții mei.
‎Știau că iubesc pe altcineva.
‎Iată!
‎Poate că știau…
‎și că o soție mai tânără ‎și populară îți poate fi utilă.
‎Nu știu cât de populară e acum, ‎când lumea a văzut cum e.
‎William a preluat popularitatea mea.
‎Toată lumea îl preferă pe el ca rege.
‎Știi, am venit aici azi…
‎măcinat de vinovăție și nesiguranță.
‎Trist pentru ce a pierdut țara.
‎Dezamăgit de rolul meu în asta.
‎Dar plec eliberat.
‎Și mai sigur ca niciodată că numai cu tine ‎ieșită din viața mea și din familie
‎pot găsi fericirea și stabilitatea ‎care ne-a lipsit timp de 16 ani.
‎Mulțumesc.
‎Cuplul nr. 31.
‎Cazul 5029 din '96,
‎Alteța Sa Prințul de Wales
‎și Alteța Sa Prințesa de Wales.
‎Se înțelege că părțile au trăit separat ‎doi ani înainte de cerere
‎și că pârâtul este de acord ‎cu această hotărâre.
‎Dorește vreo parte sau persoană ‎să prezinte fapte
‎împotriva hotărârii de divorț
‎sau să discute chestiuni ‎legate de cheltuieli?
‎Foarte bine. ‎Emit sentința spre a fi executată
‎în conformitate cu dispozițiile ‎judecătorilor districtuali.
‎Eliberați sala de judecată, vă rog?
‎ÎN ÎNALTA CURTE DE JUSTIȚIE ‎REGISTRUL CIVIL
‎Unii spun că monarhia nu este relevantă ‎pentru viața britanică modernă.
‎Evident, mulți nu sunt de acord.
‎Așadar, ieșim bucuroși în soare ‎în sunetul clopotelor,
‎iar un val palpabil de afecțiune ‎și mândrie emană din mulțime.
‎Promenada se umple cu oameni ‎precum se umple termometrul cu mercur.
‎Cine se poate îndoi de dragostea ‎și fericirea evidentă a acestui cuplu?
‎Atât de puternică, ‎încât, pentru o zi promițătoare,
‎o întreagă națiune își poate uita necazul ‎pentru a le face urări de bine.