Jeg hedder Mario Brenna.
Jeg er 40 år og professionel fotograf.
Jeg fotograferer til reklamer og mode,
men markedet hungrer efter billeder af de kendte.
Alle vil have billeder af dem. Billeder af de kendte.
Men de er jo bare mennesker ligesom os.
De begår fejl ligesom os.
De gamle regler gælder ikke mere.
Nu er der ingen regler. Enhver er sig selv nærmest.
Man kan få et par tusind dollar for det rette billede.
Men det rette billede er svært at tage.
Man må te sig som en jæger.
Eller en morder.
Konkurrencen er...
...benhård.
Man skal bruge sin fantasi og være kreativ.
Løbe en risiko.
Jeg løber flere risici end de andre.
Og derfor er jeg den bedste.
Og derfor er Mario Brenna i dag lige så kendt som dem, han fotograferer.
Jeg hedder Duncan Muir.
Jeg er 57 år.
Jeg er professionel fotograf fra Ballater nær Aberdeen i Skotland.
- Duncan! - Ja?
Klokken er over ni.
Mit udgangspunkt er traditionelle portrætter.
Bryllupper, eksaminer og den slags.
Men jeg brænder for og er mest kendt for billeder af de kongelige.
Kom bare. Der er stadig plads.
- Sådan? - Flot, Duncan.
Og stop!
Er dronningen der,
er jeg der også.
Der er hun. Hurtigt.
Det er en fornøjelse.
Hun er noget ganske særligt.
Min hustru spøger med, jeg elsker dronningen højere end hende.
Jeg elsker skam dronningen. Jeg er stolt af Elizabeth.
Jeg er træt af, at alle kritiserer de royale.
Kunne de måske gøre alt, de royale gør?
De er der uanset vejr og vind. Punktlige, forberedte og altid belevne over for alle.
Kender dronningen mig?
Det hævder jeg ikke, men hun smiler tit, når hun ser mig.
- Der har vi jo Duncan. - Ja, Deres Majestæt.
- Bliver De aldrig træt af det? - Ikke, hvis De ikke gør.
Det er der ingen fare for.
Er den til mig? Mange tak.
Hun formår på enestående vis at få os til at føle os set.
Hun forener et splittet rige, fordi folk beundrer hende.
Det er et sjældent talent.
Vi vil savne hende umådeligt, når hun går bort.
"TO FOTOGRAFIER"
Jeg er klar over, at vi er lidt bagud, og at nogle af Dem har andre aftaler.
Jeg kan med glæde meddele, der kun resterer tre punkter på dagsordenen.
Vi har sidste nyt om den nye royale hjemmeside.
Ja tak.
Robin.
KONGEHUSETS HJEMMESIDE
Jeg kan med glæde meddele, at www.royal.gov.uk kom i marts,
har cirka en million hver uge logget på hjemmesiden.
- Hvad har de? - De har logget på.
Ingen "lokker" nogen, mormor.
Og vi skal lykønske prinsen af Wales med,
at han nu er protektor for det britiske blindeinstitut,
operaen i Wales og museet for glasmaleri i Ely.
Arveprinsessen er protektrice for fakultetet for pædiatri og børnesygdomme.
- Var det alt? - Nej, der er stadig punkt 12.
Der står blot "fortroligt".
- Ja. - Hvorfor?
Deres Majestæter, Deres Kongelige Højheder,
vi skal desværre tale om Diana, prinsessen af Wales.
I guder.
Hun havde knap nok afleveret prinserne
efter deres ferie i Frankrig, før hun vendte tilbage til Paris
på hemmelig weekendtur med Dodi Fayed.
Som fraskilt privatperson har hun al ret til at gøre, som hun vil.
Men det har vakt bekymring både for os og for regeringen.
Hvis vi forestiller os, at et venskab mellem prinsessen og Dodi Fayed
udvikler sig til et reelt forhold,
risikerer vi ikke blot at skade kongehuset rent PR-mæssigt,
men hans far kan tænkes at udnytte forbindelsen til prinsessen.
Det ville stille myndighederne i en penibel situation.
Hvorledes? Det forstår jeg ikke.
Bliver familien Fayed anset for at være god nok
til kronprinsens ekshustru og arveprinsens moder,
hvorledes kan regeringen da med rimelighed tilbageholde
det britiske statsborgerskab, han aktivt ansøger om?
- Lige akkurat. - Hun giver os mange sorger.
Hvor er hun nu?
Jeg vil have en statusrapport.
Dodi og prinsessen... Er det en succes?
Det lader det til at være.
Nej da!
- De taler og ler meget. - Taler? Hvad nytter det at tale?
Gør de andet?
Sover de i samme seng?
- Det ved jeg intet om. - Lad mig tale med stuepigen.
- Undskyld? - Stuepigen.
Hent stuepigen.
Undskyld.
Bianca, hvor er du?
Det er chefen.
Mr. Mohamed?
Du skal sige mig, om Dodi og prinsessen er intime.
Du ved, hvad jeg mener.
Det ved jeg ikke, men de deler soveværelse.
Hvabehar? I samme værelse? Er du sikker?
Ja.
Et værelse, en seng.
Tak.
Hvor finder jeg en god paparazzofotograf?
Ikke bare en idiot med et dyrt kamera.
Det skal være middelhavsområdets bedste fotograf.
Hvad skal du resten af sommeren?
Jeg tager til London efter det her.
Jeg vil se drengene, før Charles tager dem til Balmoral.
Så skal jeg til Bosnien og tale om landminer,
men jeg har et par dage.
Drengene er først tilbage fra Skotland den 31.
Hvad med dig? Hvad skal du?
Jeg skulle jo giftes.
Det husker du nok.
Nå ja.
Og nu?
Nu skal jeg nok ikke.
Det er jeg ked af.
Ved hun, vi er sammen?
Jeg flyver nok til LA, mens du er i Bosnien.
For at sige det.
Det er modigt.
Siger den, der flyver til Bosnien for at gå rundt blandt landminer.
Ved du noget om det?
- Nej. - Det er et stort problem.
Bortset fra, at minerne koster tusindvis, og ofte børn, livet,
bliver dem, der overlever minerne, afvist af lokalsamfundet,
fordi de er vansirede.
Frygteligt.
Ken Rutherford henledte min opmærksomhed på det.
Han stiftede Landmine Survivors Network.
Hans Jeep ramte en landmine i Somalia,
og han mistede begge ben, så han mener, man overlever på lånt tid.
Det kan være, fra de træder på en mine. Hans dato var 16. december 1993.
Jeg sagde, at min dato var 29. juli 1981, min bryllupsdag.
Wow.
- Du har gudskelov stadig dine ben. - Det har jeg.
Ja, for mister du dem, er det en forbrydelse mod menneskeheden.
Synes du det?
Jeg synes, mine arme er pænere end mine ben.
Tja.
Det er svært at vælge.
Hvad tror du, jeg bedst kan lide ved dig?
Mine øjne?
Nej, men de er smukke.
Mit kreditkort?
Nej.
Selvom det er et godt kreditkort.
- Dine hænder. - Hvorfor lige dem?
Fordi mænds hænder er vigtige.
Og deres læber skal have den rette temperatur.
Har mine læber det?
Det ved jeg ikke.
Lad mig tjekke.
Ja.
Hold da op.
- Hvad drikker du? - Bloody Mary.
Tak, John.
- Velkommen tilbage. Hej. - Goddag, goddag.
Her har vi selveste Casanova. Don Juan, Omar Sharif. Dodi-Dodi?
Goddag, far.
Fellowes.
Javel.
Tak, fordi De ringede. Hold mig underrettet.
- Så er vi hjemme! - Hænderne op! Det er et røveri!
Flyt dig.
Det er en toer. Mange tak.
- Nej. Du skal! Vi springer dig over. - Og hvad så?
- Jeg lægger kortet... - Vent!
- Jeg vandt også. - Du kender ikke reglerne!
- Jo, jeg gør så. - Nu bliver han rødglødende.
Der er telefon til Dem. Det er mr. Fayed.
- Ikke nu. - Han siger, det haster.
...en rød kasse, hvor man trykker på en knap.
Så skyder den kortene ud.
Får man lige mange kort hver gang?
- Hej, jeg har travlt. - Ja. Du er sammen med drengene.
Jeg ringer for at sige, der åbenbart er billeder af os på båden.
Aviserne får dem tilbudt.
- Men ingen vidste, hvor vi var? - Jeg forstår det heller ikke.
- Hvornår trykker de dem? - Jeg ved ikke mere end det.
Når jeg gør, giver jeg besked.
Sunday Mirror har købt billederne.
Så vidt vi ved, gav de 250.000 pund for dem.
Fleet Street har aldrig oplevet større rift om noget.
The Sun og Daily Mail har hver især givet 100.000 for også at bringe dem.
Hvad viser de?
Det forlyder, der er mange billeder af, at de kysser.
Ved vi, hvornår de trykker dem?
Nu på søndag.
Og forud for det dækker de det massivt med TV-reklamer.
Det bliver desværre nærmest umuligt at undgå.
Harry, far er her.
Kan du dæmpe glæden over at forlade mig?
Det er ikke derfor.
Nej, fordi jeres elskede Skotland kalder med al regnen og døde dyr.
- Tænk, at I kan lide det. - Det kan vi. Der er sjovt.
Nå, er det?
- Hvad skal du? - Til Bosnien med landmineorganisationen.
Og bagefter?
Så skal jeg ses med nogle venner et par dage.
Og Dodi?
Måske ses jeg på båden med Dodi.
Hvad?
Han er så sær.
Nej, han er ej. Han er sød og mener det godt.
Harry, vi skal afsted. Skynd dig nu.
Hurtigt.
Harry, han venter.
- Du giver gode kram. - Tak.
Hov, mit kram!
- Vi er kun væk et par dage. - Det er tre uger og en evighed.
Så jeg må have et kæmpe kram.
- Godt. - Kram ordentligt.
Jeg står med min taske.
- Ring hver eneste dag. - Ja.
- Lover du det? - Ja.
Det lover jeg.
- Hej, Harry. - Hej, far.
- Et til. - Er du okay?
- Godt. - Jeg ramte dit øre.
Hvor skal vi hygge os!
Du er pænere sådan. Perfekt.
- Har I selen på? - Pas på fingrene.
Er alt okay?
De glæder sig til at slippe for mig.
Om et par dage savner de dig inderligt igen.
Skal du noget spændende?
Var det Bosnien?
Med landmineorganisationen?
Godt for dig. Jeg er stolt af dig.
Tak.
Må jeg...
...bede om noget?
Selvom vi ikke var gode til at være gift, kan vi så...
...være gode til det her?
Det tror jeg.
Både for deres og vores skyld.
Hun fik ikke prinsen, men vennen på den hvide hest.
Jeg er mere end en ven.
En partner.
"Okay," sagde hun.
Hun trak andenpladsens og ikke vinderens skæve smil.
Vi bliver perfekte fraskilte.
Tak.
- Hvorfor? - Hold op!
Hej.
Godmorgen. Mr. Dodi bad mig give Dem den her.
En satellittelefon til at holde kontakten de næste par dage.
- Javel. - Hvis tingene udvikler sig.
- Okay. - Farvel igen.
RYD LANDMINERNE
Tak, fordi De kom. Dette er ambassadøren.
- Goddag. - Tak for invitationen.
Er vi klar?
Det er borgmesteren, mr. Begović.
Velkommen. Deres besøg betyder umådeligt meget.
Nu hvor krigen er slut, frygtede vi, verden bare går videre.
- Vores arbejde er kun lige begyndt. - Det er sandt nok.
- Velkommen. - Hej.
- De vil gerne vise Dem landsbyen. - Ja tak.
Halløj deroppe.
Han sankede brænde i skoven med sin far, da der pludselig lød et drøn.
Hvor længe har han haft protesen?
De fandt en mine her i går.
- Søndagsaviserne. - Mange tak.
Den her eksploderer, når man træder på den.
Og den fragmenterede mine...
Den skyder plastikstykker ud i alle retninger.
Og vækkede ham midt om natten?
Ja, det var så sjovt. Mit livs bedste aften.
- Kom! - Klar? Efter den.
Så kom.
Husk instrukserne. Er De i tvivl, så stå bomstille, og vent på, vi ser Dem.
Deres Majestæt.
Har De tid et øjeblik?
KYSSET
Der er desværre tale om hele 11 sider.
Sunday Mirror har i alt erhvervet 78 billeder.
De er hastigt på vej verden rundt.
Paris Match gav en million franc.
Frokost.
Den amerikanske formiddagsavis Globe betalte mere end 200.000 dollar.
ATTER EN RIGTIG KVINDE
Billederne er mere lønsomme, end nogen havde turde tro.
Nu ved fotograferne, de kan blive rige med ét slag.
Dermed løjer interessen i prinsessens privatliv ikke af foreløbig.
Diana.
Man fristes til at have ondt af hende.
Men man er jo rasende på hende.
- Diana! - Diana!
Diana!
Mine damer og herrer.
Krigen i Bosnien er forbi.
Folk vil genopbygge deres tilværelse, men det kan de ikke,
da der stadig ligger hundred tusindvis af landminer skjult.
Hvert 20. minut her i verden bliver nogen invalideret
eller dræbt af personelminer.
Ved dronningen besked om Deres nye fyr?
Jeg synes, vi holder os til dagens emne.
Er De forelsket?
Vi taler kun om landminer! Vi besvarer ingen personlige spørgsmål.
Hvad med William og Harry? Hvad siger de?
- Er det overraskelsen? - Skal De giftes med Fayed?
Skal De nu til Egypten efter Bosnien?
Billiger prins Charles forholdet?
Skal De være med i en af Dodis film?
- Nej... - Lægger De fremtidsplaner?
- Er det en flirt? - Slår De Dem til ro nu?
Kysser han godt?
Tak.
Jeg har som PR-mand medlidenhed for hende.
Hun har talt landmineofrenes sag i samfulde tre dage.
Det er hendes budskab til verden.
Men alle vil kun tale om Dodi Fayed. Det bliver desværre kun værre.
Hvordan i alverden kan det det?
Vi hører så småt rygter om, at mr. Fayed
er forlovet med en anden.
Hvabehar?
En model fra Californien ved navn Kelly Fisher.
Hendes advokat sagsøger nu mr. Fayed for misligholdelse af kontrakt.
Jeg tror, vi med sikkerhed kan sige, at freden ikke sænker sig foreløbig.
Du gode gud.
Men det giver os sjovt nok
vores helt egen chance.
På vej hertil i dag slog det mig, at der er tale om to forskellige kulturer.
St. Tropez.
Skotland.
Skandale.
Værdighed.
Uansvarlighed.
Pligt.
Egoisme.
Principfast.
En sladderprinsesse i forhold til en saglig prins.
Hvad siger De til selv at få taget et billede?
Af Dem og prinserne.
Har vi ikke set nok billeder?
Denne uge har om noget bevist, hvor stor slagkraft et billede kan have.
Hvordan retfærdiggør jeg det over for drengene og mig selv?
Og Diana og jeg enes jo så fint lige for tiden.
Jeg skylder hende min solidaritet.
Jeg går ud fra, De ikke har set Daily Mail?
Hvorfor det?
De og prinsessen af Wales holder nok borgfred,
men derfor fortalte hun stadig sin yndlingsjournalist,
at De tilbragte weekenden alene med mrs. PB.
De ville ikke se drengene, så såre de var tilbage fra ferie.
Det ville hun ikke gøre!
Én weekend. Det var én!
Jeg synes, det kræver et modsvar fra os.
Hvordan forklarer jeg, at vi skal fotograferes?
De hader alt det der, og det forstår jeg så inderligt.
Sig, det er en aftale.
At vi gik med til billederne, så medierne lader os være resten af sommeren.
Spørgsmålet er,
hvor vi finder en vederhæftig fotograf.
Findes de overhovedet længere?
Fint, mr. McGettigan. Vi napper et til, tak.
Godt. Og måske et med mrs. McGettigan.
Hvor skal jeg stå?
- Til venstre, tak. - Javel.
Vil du række mig lampen?
Godt. Lidt tættere på.
Det er fint. Har I prøvet det før?
Vil De have mig undskyldt?
Duncan Muir.
Ja, det er mig.
Åh, goddag.
- Er det det hele? - Det er alt, jeg har.
- Var det alt? Er du sikker? - Ja.
Godt. Og Duncan...
Ja.
Slap nu af. Du gør mig helt nervøs.
- Så ses vi. - Held og lykke.
Held og lykke.
- Hvorfor skal vi det? - Will, fordi...
- Alle vores venner driller os. - Ja.
Det tvivler jeg da på.
Det gør de. Især over det med kilt og hyrdestav.
Som en fårehyrde.
En far-hyrde.
Far-hyrden har mistet sine får og står nu uden uld.
- Det er en dårlig idé. - En fæl idé.
Fæææææl.
Så behøver I ikke have kilt på.
Godt.
Mr. Muir, goddag. Tak, fordi De er kommet.
Derfor er der ingen laks. Vandstanden er for lav.
Prins William, vil De stå lidt tættere på?
- Kom, Widgeon! - To minutter.
- Så er det slut igen. - Fint.
Kom nu.
Fint.
- Hvad hedder hunden? - Widgeon.
Det er et fint navn.
Kunne De måske kaste et par sten?
- Det gør vi. - Ja?
- Prøv at slå lidt smut. - Widgeon, er du klar?
Hunden har det herligt.
To smut til mig.
- To! - Flot.
- Du fik ét! Det er værre end mig. - Flot.
- Den er stor. - Tre. Vi skal have tre smut.
Prins Harry, vil De stå ved siden af Deres far, tak?
Du kommer her.
- Tak. - Tal lidt med fotografen.
Fabelagtigt, tak.
Vil De se på mig, tak?
Godt billede.
STIK DET OP I KILTEN, DIANA
PRINSEHYGGE MED FAR
- Jamen det gik jo helt forrygende. - Drengene hadede det.
Utvivlsomt, ja.
Men modsat Dianas udskejelser har dette stor værdighed.
- Har du hørt sidste nyt? - Nej. Hvad er det?
I går fløj hun åbenbart 250 kilometer
i Harrods-helikopteren for at besøge en spåkone i Derbyshire...
Det vakte postyr og panik i den lille landsby.
Måske for at få klarhed over mr. Fayed romantiske prioriteter?
Jeg tænker, nu når manden allerede har en forlovet i USA.
Bevar mig vel.
Dianas opførsel bliver mere og mere uberegnelig.
Mere og mere letsindig.
Mere og mere ustyrlig.
Diana!
I stedet for at lære af fejlene fløj hun derefter tilbage til Sydfrankrig.
Jeg tænker, hun nok skal falde til ro.
Lad os håbe det.
Man ønsker jo kun, at hun finder fred.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen