Jag heter Mario Brenna.
Jag är 40 år och yrkesfotograf.
Jag arbetar med reklam och mode,
men marknaden suktar efter societetsbilder.
Alla vill ha bilder på kändisar. Bilder på berömda människor.
De är inte annorlunda. De är människor, precis som vi.
De begår misstag, precis som vi.
Spelreglerna har ändrats.
Nu finns det inga regler. Alla får klara sig själva.
Rätt bild kan ge ett eller två hundratusen dollar.
Men den är svår att få tag i.
Vi måste vara som jägare.
Mördare.
Konkurrensen är
galen.
Man måste använda sin fantasi och vara kreativ.
Ta risker.
Och jag tar fler risker än nån annan.
Därför är jag bäst.
Och nu är Mario Brenna lika känd som kändisarna han fotar.
Jag heter Duncan Muir.
Jag är 57 år gammal.
Jag är yrkesfotograf,
och utgår från Ballater utanför Aberdeen i Skottland.
- Duncan! - Ja?
Klockan är över nio!
Jag tjänar mitt levebröd på traditionella porträtt.
Bröllop, examinationer och liknande.
Men min passion, och det jag är mest känd för,
är bilderna på kungafamiljen.
Fortsätt. Det finns plats.
- Bra så? - Bra, Duncan.
Stanna!
Dit drottningen går, följer jag efter.
Där är hon. Fort.
Trevligt att vara här.
Det är en speciell dam.
Min fru skämtar om att jag älskar drottningen mer än henne.
Och ja, jag älskar drottningen. Jag är en stolt anhängare.
Jag tröttnar på all kritik mot kungafamiljen.
Jag vill säga: "Försök göra det själv."
Att dyka upp i ur och skur,
vara punktlig och ha ett vänligt ord åt alla.
Känner drottningen mig?
Det skulle jag inte påstå, men hon ler ofta mot mig.
- Där är du ju, Duncan. - Ja.
Tröttnar du aldrig på det?
Inte om ni inte gör det.
Ingen fara.
Är den till mig? Tack ska du ha.
Hon har ett sätt att få oss att känna samhörighet med henne.
Hon enar ett splittrat land i och med vår beundran för henne.
Det skulle inte många klara.
Hon blir enormt saknad när hon är borta.
Jag vet att vi ligger efter i schemat och att några av er har andra åtaganden.
Lyckligtvis återstår det bara tre punkter på dagordningen.
Vi har den senaste informationen om den nya kungliga hemsidan.
Tack.
Robin.
Det gläder mig att meddela att ända sen lanseringen i mars,
har en miljon människor loggat in varje vecka.
- Vad har de gjort? - Loggat in.
Det rör inte loggor, mormor.
Vi vill också gratulera prinsen av Wales
som blivit beskyddare för Royal National College for the Blind,
walesiska nationaloperan
och Stained Glass Museum i Ely.
Prinsessan Anne har blivit beskyddare
för Royal College of Paediatrics and Child Health.
Var det allt?
Nej, punkt 12 kvarstår.
Det står bara "konfidentiellt".
- Ja. - Varför det?
Jag är rädd, Ers Kungliga Högheter,
att vi måste diskutera Diana, prinsessan av Wales.
Jisses...
Knappt hade hon hunnit hem med prinsarna efter semestern i södra Frankrike,
innan hon återvände till Paris för en hemlig helg med Dodi Fayed.
Som frånskild kvinna och individ har hon givetvis all rätt att göra som hon vill,
men den senaste utvecklingen orsakar oss och regeringen en del huvudbry.
Om man föreställer sig att en vänskap
mellan prinsessan av Wales och Dodi Fayed utvecklas till ett förhållande,
riskerar det att skada kungafamiljen ur ett PR-perspektiv.
Det finns också en oro för att hans far kan utnyttja kontakten med prinsessan
som maktmedel och därmed sätta myndigheterna i en obekväm sits.
Hur då? Jag förstår inte.
Tja, om Fayed-familjen ses som bra nog
för exfrun till vår nästa kung och modern till en tronarvinge...
Hur kan myndigheterna då neka honom det medborgarskap han så gärna vill ha?
- Exakt. - Åh, den flickan...
Var är hon nu?
Ge mig en lägesrapport.
Dodi och prinsessan... Blev det lyckat?
Det ser så ut.
Nej!
Mycket prat och skratt.
Prat? Vad tjänar prat till?
Har det hänt nåt mer?
Sover de tillsammans?
Det vet jag inte, sir.
Ge hembiträdet luren.
- Ursäkta? - Hembiträdet.
Hämta henne.
Ursäkta, sir.
Bianca, var är du?
Det är chefen.
Mr Mohamed?
Jag vill veta om mr Dodi och prinsessan är intima.
Du vet vad jag menar.
Jag vet inte, men de sover i samma rum.
Vad... Samma rum? Är du säker?
Ja. Samma rum, samma säng.
Tack.
Hur får jag tag i en bra paparazzifotograf?
Inte nån idiot med teleobjektiv,
utan den bästa fotografen kring Medelhavet.
Vad har du för planer för resten av sommaren?
Efter det här åker jag till London
och träffar pojkarna innan de åker till Balmoral.
Sen ska jag till Bosnien med landmineorganisationen,
men jag har tid över.
Pojkarna kommer inte tillbaka förrän den 31:a.
Du, då? Vad har du för planer?
Jag skulle ju gifta mig.
Om du minns.
Ja.
Och nu?
Nu ska jag inte det.
Jag beklagar.
Känner hon till oss?
Jag tänkte flyga till LA när du åker till Bosnien. Och berätta.
Vad modigt.
Inte lika modigt som att åka till Bosnien och traska bland landminor.
Vet du nåt om det?
- Nej. - Det är ett enormt problem.
Dels dödar landminor tusentals människor, ofta barn,
och dels avvisas överlevare ofta från sin gemenskap
för att de är vanställda och skadade.
Vad hemskt.
Ken Rutherford uppmärksammade mig på det.
Han grundade Landmine Survivors Network.
Hans bil körde på en landmina i Somalia
och han förlorade båda benen. Han sa: "Alla överlevare har ett datum.
Dagen då de klev på en landmina. För mig var det 16 december 1993."
Jag sa: "För mig var det 29 juli 1981, min bröllopsdag."
Jisses.
- Du har åtminstone benen kvar. - Ja.
Att förlora dem vore ett brott mot mänskligheten.
Tycker du det?
Jag har alltid föredragit mina armar.
Tja...
Det är svårbedömt.
Vad tror du jag gillar mest med dig?
Mina ögon?
Nej, men visst gillar jag dina ögon.
Mitt kreditkort?
Nej.
Men visst gillar jag det.
- Dina händer. - Varför det?
För att mäns händer är viktiga.
Precis som läpparna som måste ha rätt temperatur.
Har mina det?
Det vet jag inte.
Jag måste kolla.
Ja.
Herregud.
- Vad dricker du? - Bloody Mary.
Tack, John.
- Välkommen! Hej! - Hej, allihop.
Här har vi Casanova själv.
Don Juan, Omar Sharif, Dodi-Dodi?
Hur mår du?
Fellowes.
Okej.
Tack för att du ringde. Håll mig gärna underrättad.
Vi är tillbaka!
Upp med händerna! Det här är ett rån!
Flytta på dig.
Det finns två där. Tackar.
- Nej, du måste göra det. - Det betyder inget.
- Jag lägger ner kortet... - Nej!
- Jag vann också. - Du kan inte ens reglerna.
- Det gör jag visst. - Vänta på explosionen.
Ursäkta. Mr Fayed är i telefon.
- Inte nu. - Det var viktigt.
Det finns en stor röd låda. När man trycker på knappen flyger korten ut.
Får man lika många kort varje gång?
- Hej. Jag är upptagen. - Jag vet. Du är med barnen.
Jag ville bara berätta att nån har fotat oss på båten.
Bilderna erbjuds till tidningar.
- Ingen visste att vi var där. - Nej. Jag förstår det inte.
När trycks de?
Jag vet inte mer just nu.
Jag hör av mig när jag gör det.
Bilderna köptes av Sunday Mirror,
som tydligen betalade 250 000 pund för dem.
Den hårdaste budgivningen i mannaminne.
The Sun och Daily Mail gav 100 000 pund för att få återpublicera bilderna.
Vad visar de?
Tydligen ser man paret kyssas.
- Vet vi när de går i tryck? - På söndag.
Med en omfattande reklamkampanj på tv dagarna innan.
Jag är rädd att det inte går att undvika.
Harry, pappa är här.
- Är ni så glada över att slippa mig? - Det är inte därför vi är glada.
Nej, ni gläds över att åka till Skottland. Med dess regn och döda djur.
- Att ni orkar. - Vi gillar det. Det är roligt.
Jaså, minsann?
Var ska du vara?
- I Bosnien med landmineorganisationen. - Sen, då?
Och... umgås med vänner.
- Med Dodi? - Ja, kanske det.
Vad är det?
Han är skum.
Nej, han är gullig och menar väl.
Harry, vi måste gå. Sätt fart.
Skynda på.
Harry, han väntar.
- Du är bäst på att kramas. - Tack.
En kram!
Vi blir inte borta länge.
Tre veckor är en evighet. Jag behöver en kram i världsklass.
- Okej. - Gör det ordentligt.
Jag har ju väskan.
- Vi måste höras varje dag. - Ja.
- Lovar du? - Ja.
Jag lovar.
- Hej, Harry. - Hej, pappa.
- Oj, en till. - Okej.
- Bra. - Jag fick tag i örat.
Nu ska vi ha det roligt.
Det ser bättre ut så. Perfekt.
- På med bältet. - Akta fingrarna.
Är allt bra?
De vill bara slippa mig.
Om några dagar längtar de tillbaka.
Har du några sommarplaner?
Bosnien, va?
Landmineorganisationen.
Vad bra. Jag är stolt över dig.
Tack.
Får jag komma med ett önskemål?
Vi var inte direkt lysande som gifta, men...
...kan vi vara lysande nu?
Jag tror det.
Både för deras och för vår skull.
Hon fick inte behålla sin drömmake, men däremot sin drömvän.
Vi är mycket mer än vänner.
Vi är partner.
"Okej", sa hon
och log som en förlorare, inte en vinnare.
Vi kan glänsa som skilda.
Tack.
- Varför det? - Sluta.
Hej.
God morgon. Mr Dodi bad mig överlämna den här.
Det är en satellittelefon, så att ni kan höras de kommande dagarna.
- Okej. - Ifall att nåt mer händer.
- Okej. - Ja.
DET ÄR DAGS ATT FÖRBJUDA LANDMINOR
Tack för att ni kom. Det här är ambassadören.
- Angenämt. - Tack för mottagandet.
Okej. Redo?
Det här är borgmästaren, mr Begović.
Välkommen. Ert besök betyder mycket.
Vi var rädda att världen skulle gå vidare nu när kriget är över.
- Men arbetet har bara börjat. - Så är det.
- Välkommen. - Hej.
- De vill visa er byn. - Gärna det.
Hejsan!
Han samlade ved med sin far. Plötsligt hördes en hög smäll.
Hur länge har han haft protesen?
Här hittades en mina igår.
- Söndagstidningarna, sir. - Tack.
Den här exploderar när man kliver på den.
Och den fragmenterade minan har...
Det sprids små plastbitar överallt.
- Väckte du honom mitt i natten? - Ja. Det var jätteroligt. Bästa kvällen.
- Nu kör vi. - Är du med?
Kom igen.
Kom ihåg riktlinjerna. Vid minsta tvivel: Stå still och påkalla uppmärksamhet.
Ers Majestät.
Har ni en stund över?
KYSSEN
Bildupplägget är tyvärr på 11 sidor.
Totalt har Sunday Mirror tillgång till 78 bilder,
som snabbt sprids över världen.
Paris Match betalade en miljon franc.
Lunch.
Globe, den amerikanska tabloiden, betalade över 200 000 dollar.
DIANA, ÅTER EN RIKTIG KVINNA
Bilderna har varit lönsammare än nån kunde ana.
Nu vet fotograferna att de kan bli rika på det,
så intresset för prinsessans privatliv lär inte minska.
Diana...
Man skulle nästan tycka synd om henne...
...om man inte var så arg på henne.
- Diana! - Diana!
Diana!
Mina damer och herrar,
Bosnienkriget är över.
Människor försöker bygga upp sina liv igen,
men hindras av hundratusentals dolda landminor.
Var tjugonde minut, globalt sett,
lemlästas eller dör nån av truppminor.
Känner drottningen till er nya pojkvän?
Kan vi hålla oss till ämnet?
Är ni kär?
Kan vi hålla oss till landminor, tack? Vi svarar inte på privata frågor.
William och Harry, då? Vad tycker de?
- Är det här överraskningen? - Ska ni gifta er?
Vad väntar efter Bosnien? Egypten?
Samtycker prins Charles?
Ska ni medverka i en av Dodis filmer?
- Snälla... - Planerar ni för framtiden?
- Är det bara en affär? - När slår ni er till ro?
Är han bra på att kyssas?
Tack.
Som PR-man tycker jag synd om henne.
Hon har precis lagt tre dagar på att kampanja för landmineoffer.
Det var det budskapet hon ville kabla ut.
Men det enda folk vill prata om är Dodi Fayed. Och det blir värre.
Kan det ens bli värre?
Det har kommit fram att mr Fayed
är förlovad med nån annan.
Va?
En modell från Kalifornien. Kelly Fisher.
Hennes advokat har stämt mr Fayed för avtalsbrott,
så vi får nog räkna med att intresset kommer att kvarstå.
Herregud...
Men på ett märkligt vis
erbjuder det samtidigt en möjlighet.
När jag kom hit slogs jag av de tydliga skillnaderna mellan parterna.
Saint-Tropez.
Skottland.
Skandal.
Värdighet.
Ansvarslöshet.
Plikt.
Själviskhet.
Principer.
En tabloidprinsessa och en morgontidningsprins.
Vad skulle ni tycka om en motbild?
Ni och prinsarna.
Har vi inte fått nog av fotografier?
Den här veckan visar tydligt hur kraftfulla bilder kan vara.
Hur ska jag rättfärdiga det för pojkarna och mig själv?
Diana och jag kommer bra överens nu.
Jag är skyldig henne mitt stöd.
Jag antar att ni inte har sett Daily Mail.
Hur så?
Det kanske råder vapenvila mellan er och prinsessan,
men det hindrade inte henne från att berätta för favoritreportern
att ni tillbringade helgen ensam med mrs PB
istället för att vara med pojkarna när de återvände hem.
Så skulle hon inte göra.
En helg.
En enda!
Jag tycker att vi borde bemöta det.
Hur ska jag motivera det för pojkarna?
De hatar plåtningar, och jag klandrar dem inte.
Kalla det en överenskommelse.
Vi har gått med på plåtningen
för att få vara i fred resten av semestern.
Frågan är bara var vi hittar en pålitlig fotograf.
Finns det såna fortfarande?
Underbart, mr McGettigan. Vi tar en till.
- Bra. Och så en med mrs McGettigan. - Var ska jag stå?
- Till vänster, tack. - Jaså.
Kan du fixa lampan där?
Bra. Lite närmare.
Bra! Har du gjort det här förut?
Ursäkta mig ett ögonblick.
Duncan Muir.
Ja, det är jag.
Hejsan.
- Är allt med? - Ja, det är allt jag har.
- Är du säker? - Ja.
Okej. Och Duncan...
Så där.
Lugna dig. Du gör mig nervös.
- Vi ses sen. - Lycka till.
Lycka till.
- Varför måste vi göra det? - För att...
- Vi blir retade. - Exakt.
Det tvivlar jag på.
Jo. Speciellt om man har kilt och herdestav. Som lilla Bo Peep.
Lilla pappa Peep.
Lilla pappa Peep har tappat bort fåren.
- Jag bävar. - Bäävar.
Bäävar.
Ni behöver inte ha kilt om ni inte vill.
Bra.
Mr Muir. Tack för att du kom.
Därför finns det ingen lax. Vattenståndet är för lågt.
Prins William, kan ni komma närmare?
- Kom, Widgeon. - Två minuter bara.
- Sen är det över. - Okej.
Kom igen.
Underbart.
- Vad heter hunden? - Widgeon.
Vilket fint namn.
Ni kanske kan kasta sten.
- Det gör vi. - Okej?
- Kasta smörgås. - Redo, Widgeon?
Hunden gillar det.
Jag fick två.
- Två! - Härligt!
- En! Ännu sämre! - Bra!
- Nu sitter det. - Vi måste få tre.
Prins Harry, kan ni ställa er bredvid er far?
Så där.
- Tack. - Du kan prata med fotografen.
Lysande! Tack!
Kan ni titta hitåt?
Där har vi det.
SMAKA PÅ DEN, DIANA
Det blev visst en triumf.
Pojkarna avskydde det.
Det tror jag säkert.
Men som kontrast till Dianas upptåg säger det en hel del.
- Har du hört det senaste? - Nej, vadå?
Tydligen flög hon 26 mil igår
i Harrods-helikoptern för att besöka ett medium i Derbyshire.
En hel by blev terroriserad.
Kanske försökte de reda ut var mr Fayed har sina lojaliteter,
med tanke på att han redan har en amerikansk fästmö.
Du store tid.
Diana är allt mer irrationell.
Allt mer omdömeslös.
Allt mer utom kontroll.
Diana!
Istället för att lära sig av sina misstag har hon återvänt till södra Frankrike.
Hon slår sig säkert till ro till slut.
Vi får hoppas det.
Det enda man önskar är att hon ska finna ro.
Undertexter: Love Waurio