Hvordan går det derovre?
Det hele er lidt forrykt.
Han havde skrevet et digt til mig til morgen.
Det var sødt, ligesom ham.
Men også lidt skudt forbi.
Og enormt overdrevet.
Digtet er graveret på en sølvplade.
Alting rimede.
Du ved, "hjerte" og "smerte".
Ja.
Der var også noget med "havet" og "begavet".
Jamen dog.
Han har været i LA for at bryde sin forlovelse.
- Det var vist ret ubehageligt. - Ja, det kunne jeg se i medierne.
Hun sagsøger ham åbenbart.
Pressen belejrer os konstant, så vi kan ikke slappe af.
Alligevel har han kun været så sød ved mig.
Han sørger for, alt er perfekt og passer på mig.
Ja, det må være ret besnærende,
men er det at passe på dig selv, som vi talte om, at du skulle?
Vi har jo arbejdet på at vænne dig af med alt dramaet.
Hej, baba.
Ja.
- Hvordan har hun det? - Hun virker glad og soler sig på dækket.
Godt.
Få hende nu på krogen ved at fri til hende.
Giv mig nu en chance.
Det hele er så nyt.
Så lad mig understrege, hvad der står på spil.
Gifter du dig med hende, vil du med et slag være en kæmpe.
En sand gigant.
Du ville have flere penge og mere magt, end du kunne drømme om.
- Og du ville endelig være min ligemand. - Din ligemand?
Mener du det?
- Hvordan? - Du ville være min partner i alt.
I hele selskabet.
- Det har du aldrig tilbudt før. - Du har aldrig fortjent det før.
Det her er bare en ny form for drama, og drama er adrenalin og vanedannende.
Det er på mange måder det modsatte af at være voksen.
Og med alt, du har fortalt mig, om Al Fayed-mændene...
- At Dodi er så sød... - Det er han virkelig også.
Men også lidt fortabt.
Og han har et usundt forhold til sin far.
- Helt sikkert. - Bør du så involvere dig så meget med dem?
Bør du overhovedet kende dem?
Du risikerer bare
at normalisere det unormale og vænner dig til vanviddet.
Så går det først rigtigt skævt.
Det ved jeg godt.
Ægter du hende, overgår det alt, jeg har opnået.
Ritz i Paris. Harrods. Det hele.
Ønsker alle sønner ikke at overgå deres far?
Nu har du chancen, så tag den.
Jeg beder min sekretær bestille min flybillet hjem.
- Godt. Lad os få dig sikkert hjem igen. - Diana!
Farvel igen.
Diana!
Shopping?
Og is?
- Virkelig? - Kom nu! Vi er jo i Monte Carlo.
- Det bliver sjovt. - Nej.
Der vil være fotografer og folk. Kan vi ikke bare hygge os her?
Jeg vil tale med dig om noget.
Det vil jeg også.
Vi kan tale over isen.
Kom nu.
Sådan, træd varsomt.
Tak.
- Er alle om bord? - Vi er klar.
- Det skal nok gå. - Ja.
Det er her, jeg ville købe is. Hvad slags is kunne I tænke jer?
- Vanilje. - Vanilje?
- Pistacie. - Vanilje. Pistacie.
Hvabehar?
- Hvad? - Hvabehar?
Jeg lover, vi ikke er her ret længe.
- Den der. - Ja? Er du sikker?
Nej, for pokker! Vandt du?
Jeg skylder dig to undskyldninger.
Lige dernede.
For alt det med Kelly selvfølgelig.
Jeg troede ikke, hun ville gå så...
Jeg ved jo selv, at det er hårdt, at ham, man elsker, har følelser for en anden.
Jeg anede dog ikke, man kan sagsøge folk for ikke at elske en.
Det var noget nyt.
Jeg sagde jo til hende, hun skulle opgive sit arbejde.
Så...
Hun mistede ret mange penge.
Jeg ville også...
...sige undskyld...
...hvis jeg selv har været lidt sær.
- Har jeg det? - Måske lidt stresset.
Jeg er genert
og privat anlagt.
Jeg hadede at se mit liv udpenslet i aviserne.
Og så var der alle fornærmelserne og fordommene.
"Drop den slimede kvindebedårer"?
"Hvorfor vælger Di ikke en englænder?"
Det er jeg ked af.
Det er også blevet værre for mig.
De lader, som om man er venner, og så skriver de så nederdrægtigt.
Jeg vil bare flytte langt væk.
Starte på en frisk.
- Flytte til et andet land. Måske... - Californien.
Nemlig.
- Hold da op! - I hvert fald væk fra England.
Et sted, hvor man faktisk er fri.
Hvor man kan sidde under et træ og spise is med en fyr, man kan lide.
- Diana, må vi tage et billede? - Kun et, tak.
- Nu starter det igen. - Kom.
- Kys ham nu, Diana. - Træd lidt væk.
Nu træder I væk!
- Vi elsker dig, Diana! - Væk med jer!
- Kom. - Flyt jer så!
Afsted!
- Diana! - Diana!
- Er der åbent? - Kom!
- Der er sikrere herinde. - Følg efter Trevor.
- Er alle okay? - Er der noget i vejen?
- Vil De låse døren? - Frédéric.
- Er De okay? - Ja, ja.
- Vi bliver her. - De er yderst velkomne.
- Vi skal have dem væk. - Naturligvis. Der er en bagdør.
Lad os finde nøglen.
Vil De åbne den?
- Trevor, hvad sker der? - Vi bliver lige lidt her.
Det er til at tude over.
I det mindste er vi låst inde hos en juveler.
- Fik vi rystet dem af os? - Ja.
Er her noget, du kan lide? Bare sig til.
Hvor fører den hen?
- Nej, intet. - Der må da være noget, du kan lide.
Den der er meget pæn.
Den der?
Diana!
- Kom så. - Vi skal afsted. Kom.
Diana!
- Dodi. - Dodi.
Mr. Dodi, vi skal afsted nu.
Mr. Dodi, nu!
Afsted!
Denne vej. Lige hernede.
Det er Diana.
- Her. Det er dit. - Tak.
- Vi skal skynde os lidt. - Ja.
Kom afsted.
- Diana! - Diana!
Okay, afsted.
Diana!
Helt ærligt.
Diana!
Er du okay?
- Værsgo. - Tak.
Det var sjovt...
Undskyld.
- Nej. - Det var min skyld.
Vores sidste aften skulle ikke ende sådan.
Hvad?
Det var det, jeg ville sige til dig.
Jeg skal hjem i morgen.
Jeg skal arbejde, og drengene er på vej til London.
Min sekretær bestilte billet til mig på morgenflyet.
Du kan ikke rejse på den måde.
Tag vores privatfly.
Det er fint at flyve normalt.
Nej altså.
Det går slet ikke.
Jeg spørger lige min far.
Vil hun allerede hjem? Hvorfor?
Hvad er der sket?
- Hun skal arbejde. - Er alt okay?
Alt er helt fint.
- Vi var på shoppingtur. - Ja.
- Hun valgte en ring. - Hvad slags?
- En guldstjerne. - Javel.
- Med masser af diamanter. - Javel.
- Fra kollektionen Dis-Moi Oui. - Jamen du godeste!
Han skyder og scorer!
- En forlovelsesring! - Det ved jeg ikke.
Naturligvis er det det! Dis-Moi Oui betyder jo "sig ja til mig".
Sønnike, det har du gjort godt. Du er en sand Fayed.
Bærer hun ringen? Jeg skal bruge et billede.
Jeg har ikke købt den endnu.
Jeg ringede til butikken bagefter, og de har den ikke på lager.
- Men de har den i Paris. - Så tag hende til Paris.
- Ja, men hun vil jo hjem. - Nej, nej.
Tag hende til Paris, og få den ring på hendes finger.
Det er mit livs bedste dag! Jeg vidste, du kunne gøre det.
Min søn!
Min Fayed-søn!
Farvel.
Han sagde ja til, at vi tager privatflyet.
Har du noget imod, vi stopper i Paris på vejen?
Hvad? Hvorfor det?
Jeg skal ordne noget.
Det er kun en nat.
Fint.
Men jeg skal ringe til drengene.
- Naturligvis. - Jeg savner dem sådan.
Ja.
Det ved jeg.
Det er både latterligt sagt og gjort af ham.
- Hvem betalte? - Jeg gjorde ikke. Det er det vigtigste.
Margot!
Skal vi tage på skovtur ved Glen Muick i dag?
Det lyder herligt!
Nager noget ham?
Han ser lidt nedslået ud.
Det ville jeg også gøre, hvis pressen mæskede sig i min mors privatliv.
Det er så forskellen på din mor og hans.
Det går i arv fra generation til generation.
Han skal da lidt mere ud, ikke? Så han ikke tænker for meget.
Hvad med...?
Tænk over det.
Charles var 13, da han fik sin første. Var jeg 14?
William er 15, så det er på høje tid.
Og måske hjælper det.
Ræk mig saltet.
Vi starter nu indflyvningen til Paris-Le Bourget.
Personalet dér melder, at fotograferne venter,
men de gør alt for at få Dem hurtigt gennem ankomsten.
20 minutter til landing, så vi lander til tiden.
Tak.
Private dragere kan hyres...
- Vil du have noget sendt i forvejen? - Nej, ellers tak.
Diana!
Vidste De, at Dodi var forlovet, da De først kyssede ham?
- Se herover, Diana! - Hvad siger William og Harry?
- Hey, Diana! - Hvad med Kellys søgsmål?
- Goddag. - Goddag. Goddag, madame.
Denne vej.
Diana!
Direkte til min lejlighed.
Jeg har ordrer fra mr. Mohamed. Til Villa Windsor før lejligheden.
Prinsessen skal ringe til sine sønner. Direkte til min lejlighed!
Mr. Mohamed sagde udtrykkeligt Villa Windsor.
Flyt jer så.
Flyt jer.
Hvad er der i vejen?
Ikke noget.
Alt er fint.
PRIVAT - INGEN ADGANG
- Hvad nu? Hvad skal vi her? - Undskyld, men min far insisterede.
Jeg skal ringe om 45 minutter.
Vi kører forbi Ritz på vej til lejligheden, så du kan ringe.
Hej, baba.
- Velkommen til Villa Windsor. - Tak.
- Har De spørgsmål... - Nej. Tak.
- Det her var en dum idé. - Slap af. Ræk hende telefonen.
Det er ikke så smart, for det her har irriteret hende.
Ræk hende telefonen!
Han vil tale med dig.
Jamen det vil jeg ikke.
- Sig, jeg ikke er tilgængelig. - Bare kort?
- Hallo. - Hvordan har min yndlingsgæst det?
- Fint, men jeg... - Hvad synes du om villaen?
- Den er smuk, Mou Mou, men... - Den er skænket til mig af Paris.
Af selveste Jacques Chirac.
Hertugen og hertuginden af Windsor tilbragte mange lykkelige år der.
Det perfekte hus til det perfekte par.
Og intet i verden ville glæde mig mere
end at se dig og Dodi fylde huset med jeres kærlighed og glæde.
Det er sødt af dig at være så romantisk anlagt.
Jeg kommer gerne igen, men nu går jeg igen.
Jeg skal tale med drengene.
Javel.
Farvel igen. Farvel.
Lad være med at blande dig.
Det hele gik fint.
- Jeg prøver bare at hjælpe. - Du hjælper ikke. Nu er hun stresset.
Så berolig hende.
Lad mig nu bare om det her.
Jeg ved, det er vigtigt for dig, men jeg har styr på det.
Så siger vi det. Farvel igen.
Farvel.
Slip nu fra dem.
Få fart på!
Pas på. Du rammer bare nogen!
Hvorfor fanden kører vi den vej? Det har jo vi talt om!
- Åh gud. - Gud!
Philippe.
Sikke noget rod. Ja, men jeg kan intet stille op.
Du må da gøre noget.
Diana, se herover!
Diana!
Er du okay?
Undskyld!
- Trevor. - Jeg kan intet gøre.
Flyt jer så! Væk med jer!
Flyt jer! Væk med jer!
Helt forrykt.
Flyt jer!
Nej. Væk.
Flyt jer så.
- Diana! - Diana, kom nu!
- Balmoral. - Det er Diana. Jeg vil tale med drengene.
De er lige netop gået.
De ventede på Deres opkald, men nu er de gået igen.
Det beklager jeg.
Prøv igen i aften?
- Fint. Tak. - Selv tak. Farvel igen.
Vent her.
Held og lykke!
TILLYKKE, HARRY KÆRLIG HILSEN MOR
- Der er den. - Godt set.
Stille og roligt.
Okay?
Når De er klar, slår De sikkerheden fra.
Og skyd så.
- Er De klar? - Ja.
- Tillykke! - Mange tak.
Flot klaret.
- Hej. - Hej.
Fik du talt med drengene?
De var gået igen.
- Åh nej. - De var gået ud.
Jeg sendte nogen ud for at købe den gave, Harry har plaget mig om.
Så trøstede jeg mig selv ved at få sat håret.
Alt bliver bedre henne i min lejlighed.
Det lover jeg.
- Diana! - Så kan I godt trække jer.
Okay, flyt jer.
Helt ærligt! Væk!
- Hej, mor. - Hej, skat. Der var du endelig!
- Vi skal desværre snart spise. - Ja, men fortæl mig hurtigt om Skotland.
Alt er fint.
Vådt, koldt og masser af myg?
Ja.
- Og det elsker du? - Ja, og hør lige.
Hvad?
- Jeg skød min første kronhjort. - Gjorde du?
- Ja. - Og smurte de så blod i hovedet på dig?
Ja, de gjorde.
Det er ikke til at bære.
Vaskede du det straks af?
- Det meste, ja. - Det meste?
- Ja. - Hvordan har Harry det?
- Han vil tale med dig. - Hej, mor.
Hej, lille skat.
Hvornår kommer du hjem?
Jeg kommer i morgen, og så ses vi i morgen aften.
- Hvor er du nu? På den der dyre lystbåd? - Nej, jeg er i Paris.
Med ham den smarte?
Det var ikke pænt sagt.
Går han stadig i mokkasiner?
- Måske. - Og taler konstant i telefon?
- Med hende i LA? - Ja.
Skal vi stadig møde James Bond?
Roser på bordet.
- Javel. - Masser. Det er yderst vigtigt.
Så gerne.
Vil De se ringen?
- Her. - Ja, den er udsøgt.
Ikke ringe, vel?
Mor, Harry vil spørge om noget.
- Mor. - Ja, min egen.
Hvornår kommer du?
Jeg er hjemme i morgen. En nat mere, så ses vi.
Det var ikke det.
Mor.
Gifter du dig med Dodi?
Nej.
Hvorfor?
Der står i aviserne, at I skal giftes.
Du ved bedre end at tro på pressen.
Jeg skal helt sikkert ikke giftes med Dodi.
Jeg glæder mig til at se jer.
Er du okay?
Ja, jeg er.
Her er bare lidt kaotisk.
Hvad laver jeg dog her?
- William, jeg vil høre med. - Vent.
Mor skal bare lægge sit liv lidt om, ikke?
Men det er mit og ikke dit problem.
Ja.
Hils alle fra mig.
Vi ses i morgen aften. Bare os tre.
- Okay. Jeg elsker dig, mor. - Jeg elsker også dig, skat.
Jeg elsker dig.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig, wombat.
Elsker dig.
Diana!
Er du klar?
Flyt jer så!
Væk!
Så kører vi.
Hvor skal vi hen?
Chez Benoit. Det er en restaurant.
Til højre.
De er der allerede.
- Kør! Til højre! - Vi kan ikke dreje her.
Det er bare et mareridt.
- Der var bedre på Ritz. - Shh.
Philippe, ny plan.
Kør os til Ritz.
Undskyld.
Denne vej.
Værsgo.
- Menuen. - Tak.
Værsgo.
Deres Højhed.
- Det er os en ære. - Ny plan. Vi spiser på værelset.
Lad os få dig ud.
Undskyld.
Jeg vækker altid kaos i mit kølvand.
Det er faktisk
mig, der siger undskyld.
Du ville hjem til London,
men der er en grund til, vi skulle via Paris.
Det er min skyld.
- Hvad er det? - Det er din favorit.
Julio Iglesias.
Okay.
Hvad laver du?
Det er den ring, du kunne lide i Monte Carlo.
En ring med et særligt navn.
Dis-Moi Oui.
Derfor vil jeg spørge dig om noget, som jeg håber, du vil sige ja til.
Du gode gud, nej!
Stop, det er for meget og helt forrykt.
Rejs dig op.
Godt.
Vi må tale sammen.
Nu.
Kom og sæt dig.
Godt.
Det var sådan en sjov sommer.
Mere end det. Sommeren var en gave. Og du var helt enestående.
Hele verden spekulerer på, om vi skal giftes.
Men det skal ikke forlede os.
Jeg er slet ikke klar til at blive gift igen.
Og din seneste forlovelse er knap nok overstået.
Jeg ved, du er ked af det...
Jeg ved, du altid vil gøre andre glade.
Det er en god kvalitet.
Men der er kun én, sådan et ægteskab ville glæde.
Hvem?
Jeg kan ikke få din far til at elske dig højere ved at sige ja.
- Det tror jeg godt, du kan. - Men jeg gør det ikke.
Et ægteskab er både seriøst og smerteligt.
Vi to deler noget, der glæder og læger.
Uforpligtende.
Hvad nu?
Det er maden.
- Skal jeg bede dem gå? - Nej, lad os spise. Jeg er skrupsulten.
Vi trænger til det.
Hvad gør du med ringen?
Returnerer den.
De kan starte en ny kollektion.
"Sig nej til mig".
Når min far hører om det her,
bekræfter det, hvad han altid har ment.
At jeg er håbløs.
- Han slår hånden af mig. - Det vover han ikke.
Og hvad så, hvis han gør det?
Du bliver aldrig lykkelig, før du løsriver dig.
Før du bor langt borte.
Var du lykkelig i Californien?
- Ja. - Så lad være med at tækkes ham.
Gør, hvad du selv gerne vil. Producer film. Bo lige, hvor du vil.
Javel.
Det er så tydeligt for mig at se løsningen på dine problemer.
Men vi ser aldrig vores egne problemer.
Det kræver en kærlig vens hjælp.
Nu er det din tur.
Hvad er der galt med mig? Og hvad jeg skal gøre ved det?
Okay.
Men skænk først lidt mere champagne.
Først...
Sæt farten ned.
Se, hvor meget du har opnået på et år, siden du blev skilt.
En global kampagne mod landminer, der skæppede millioner i kassen til dem.
Men det er stadig ikke nok for dig.
Hold op med at have så travlt med at finde det, du leder efter.
Sådan har det været hele mit liv.
Jeg løber bare rundt.
Men jeg mister mig selv i hastværket.
Alt har været så forrykt.
Helt ærligt
gør det mig mest lykkelig at være mor.
Når jeg går til ro, tænker jeg på drengene.
Ikke på en mand, en rolle eller stilling.
Men på drengene.
Jeg skal se mine børn mere.
Og du skal se din gesjæftige far mindre.
Apropos far...
- Tag den bare. - Ja?
Sig, hvad vi blev enige om.
Det kan du godt.
Hej.
Nå, fik du gjort det?
Har du spurgt hende?
Går mine drømme i opfyldelse?
Jeg spurgte.
Godt, du ringer.
For jeg har godt nyt.
Spændende nyt.
Har du det?
Fortæl, fortæl.
Der blev faktisk indgået en pagt mellem to mennesker til aften.
Ja?
Hallo?
Er du der?
Der bliver hverken forlovelse eller bryllup.
Prinsessen og jeg er venner, men ikke mere end det,
og slår du hånden af mig
for at svigte eller skuffe dig, så gør det bare.
Slå hånden af mig. Det er fint, men én ting skal du vide.
Jeg elsker dig.
Men jeg magter ikke at være den mand,
du vil have, så du har det godt med dig selv.
Kan du ikke bare acceptere mig,
er det bedst, vi ikke ses mere.
Farvel.
Se engang.
Jeg ryster jo.
Halløj.
Du er noget særligt.
Det håber jeg, du ved.
Godt...
Hvor vil du være i nat?
Her?
Eller i lejligheden?
Lejligheden.
Der er alle mine ting.
Okay.
Trevor?
Vi tager til lejligheden.
- Det fraråder jeg. - Gør, som jeg siger.
- Der er en kødrand derude. - Gør, som jeg siger.
Fotograferne kan kende vores biler, så send de samme biler ud foran.
Prinsessen og jeg tager den tredje bil og bagudgangen.
Få styr på fotograferne. Jeg beder portieren gøre bilen klar.
- Tilbage til London i morgen? - Ja.
- Glæder du dig til at se mor? - Ja.
Sådan.
Færdig.
- Tak. - Godnat.
Kom ind.
- Skal jeg pakke for dig? - Det har jeg gjort, tak.
Så er der intet for mig at lave.
Godnat, William. Og endnu engang tillykke med i dag.
Tak, Milly.
Ryger du den eller...?
Nej, jeg passer på den.
- Okay. - Cigarer er så moderne nu.
- Vil du have? - Nej, jeg er holdt op.
- Men du ville nyde den. - Ja.
Måske i næste uge.
Henri, der er nye planer.
Mr. Dodi vil have, du kører.
Med det samme.
Okay.
Sæt det på regningen.
Om ti minutter.
De kommer om ti minutter.
Helt forrykt.
- Helt sikkert. - Ja.
Er du okay?
Ja.
Jeg må tilstå noget.
Telefonsamtalen med min far.
Det, jeg sagde.
Han hørte ikke et ord.
Det ved jeg.
- Gør du? - Ja.
Du har snart modet til at sige det.
Jeg gør det.
- Det lover jeg. - Ja.
- Er alt i orden, Henri? - Ja.
Gør Philippe og Jean-François, som jeg instruerede?
De afleder pressen ved indgangen.
Okay.
Ingen ser os køre. Bare stol på mig.
Godt.
- Hvad sagde han? - Vi er okay.
Okay, kom.
I kan glemme alt om at indhente os.
Skrid med jer.
Se nu på os! Kom nu!
Diana, et billede!
Er du okay?
Alt er fint.
- Godt. Vi kører. - Ja. Okay.
Kør så. Få os væk herfra.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen