Zámek Balmoral.
Haló.
Ano.
Rozumím. Díky.
Vaše Veličenstvo, Vaše Výsosti.
Před 15 minutami jsem obdržel telefonát z pařížské ambasády.
Týkal se Diany, princezny z Walesu. Bohužel došlo k neštěstí.
Diana měla s Dodim Fayedem autonehodu. Byla převezena do nemocnice.
Její stav zatím není znám, ale ta nehoda byla vážná.
Pan Fayed ji nepřežil.
Zrovna mi volal můj tiskový tajemník.
Už je to i ve zprávách.
Princezna Diana utrpěla vážná zranění při dopravní nehodě v Paříži.
Její spolujezdec Dodi Fayed, dědic Harrods, nehodu údajně nepřežil.
Vozidlo, v němž oba cestovali, havarovalo při průjezdu tunelem
vedoucím podél řeky Seiny.
Dle úřadů byli pronásledováni paparazzii.
Další podrobnosti pro vás zjišťujeme.
Mám jet rovnou do márnice?
Ne. Zavezte mě tam, kde se to stalo.
K Almskému mostu.
Není větší moci ani síly než té Alláhovy.
OPERAČNÍ SÁL 14
Zámek Balmoral.
Pane Janvrine.
- Opět velvyslanectví v Paříži. - Díky. Robin Janvrin.
Do Paříže přijela pouze na jeden den. Pak se měla vrátit za dětmi do Londýna.
K nehodě došlo krátce po půlnoci.
Princezna Diana povečeřela s Dodim Al-Fayedem v hotelu Ritz.
V době nárazu do vnitřní stěny tunelu seděly ve voze čtyři osoby.
Jak jsi již řekl, princezna byla převezena do nemocnice
s otřesem mozku, zlomenou rukou a řeznými ranami na noze.
Podle očitých svědků se v prvních vteřinách po nárazu
spustil ve voze klakson...
KORUNA
NÁSLEDKY
Pro ty z vás, kteří teprve vstáváte, jen připomínám smutnou novinu,
že nás navždy opustila Diana, princezna z Walesu.
Po dopravní nehodě v Paříži u ní došlo k masivnímu krvácení do hrudníku.
Premiér Tony Blair vzkázal:
„Jsem naprosto zdrcen. Celou zemi teď ovládne smutek a zděšení.
Diana byla úžasná, laskavá a srdečná žena, kterou miloval celý svět.
Naše myšlenky a modlitby směřují k její rodině a hlavně jejím dvěma synům.“
Tolik Tony Blair.
Zvládl jsem se trochu projít.
Dobrý nápad.
Příroda byla tak tichá a dokonalá.
Panenská.
Člověka napadají jen samé otázky.
Proč změnila plány? Co dělala v Paříži?
Proč k té nehodě došlo?
...jsou s její rodinou a přáteli.
Královna a princ z Walesu...
Kdy to řekneš klukům?
Nechtěl jsem je budit.
Chtěl jsem to co nejvíc oddálit.
Dokud spí, pořád mají svou mámu.
Chápu.
To bude strašné.
To si nikdo neumí představit.
Něco takového ještě nikdo z nás nezažil.
Ano, projevy soustrasti přicházejí ze všech stran.
Dobré ráno, broučku.
Dobré.
Bohužel teď musíš být...
moc statečný.
Co?
Princové už jsou vzhůru.
Princ z Walesu jim to patrně již oznámil.
Chudáci chlapci.
Jeho poradní tým vznesl požadavek na vyslání královského speciálu.
K čemu?
K převozu princeznina těla v souladu se stanovami operace Overstudy.
Ne, ta se aktivuje pouze v případě úmrtí člena královské rodiny.
Diana už do královské rodiny nepatřila a přišla i o titul Její Výsosti.
Tady musíme postupovat podle regulí.
To jistě, pane. Totéž jsem princi z Walesu sám namítl.
Načež se zeptal, zda mají matku budoucího krále převézt v dodávce Harrods.
Dále jsem si dovolil sepsat krátké prohlášení,
v němž spolu s princem z Walesu vyjadřujete zděšení a zármutek.
Díky.
A poslední věc, volal kaplan.
Máte v plánu jít dnes ráno do kostela?
Počítáme, že tam budou fotografové.
Musí jít celá rodina. Ukaž mi to.
Ale...
ať se o té nehodě nezmiňuje.
Prosím?
Požádejte kaplana, ať odslouží normální bohoslužbu.
Chceme, aby bylo pokud možno vše jako obvykle.
V pořádku.
Přivezli jsme z bytu pana Dodiho princeznino oblečení.
Pak také dárky, které nakoupila pro své syny,
a báseň vyrytou na stříbrné desce.
Zřejmě ji dostala od Dodiho.
Jejich láska byla věčná.
Byli spolu zasnoubení.
Dodi ji včera večer požádal o ruku.
Osobní věci pošlete její rodině.
Později Spencerovým i královské rodině napíšu.
Ta tragédie nás všechny spojí.
Jsem jejich bratrem v zármutku.
- Díky. - Prosím, madam.
Vaše Výsosti.
Pane prezidente.
Vaše Výsosti.
Bože.
Paříž.
Jedno z nejrušnějších měst na světě, a tys ho dokázala zastavit.
Tadá.
Takhle to bylo vždycky.
Vždycky jsi z nás byla ta nejoblíbenější.
Díky za tu reakci v nemocnici.
Byl jsi tak upřímně nešťastný.
A krásný.
Odnesu si to s sebou.
Víš, že jsem tě moc milovala?
Z celého srdce.
Taky jsem ale dost trpěla.
A teď je konec.
Konečně se vám všem uleví.
Neuleví.
Ale jo.
Přiznej, žes na to párkrát pomyslel.
Jediné, na co teď myslím a co cítím,
je lítost.
Ta přejde.
Nepřejde.
Pochodem vchod!
I vám, pane.
Chlapče můj.
Kde je babička?
Telefonuje.
Se Spencerovými.
- Díky moc. - Vám taky.
- Ozveme se. - Dobrá.
Jak to šlo?
Bylo to zvláštní.
Jako z jiného světa.
Sledovali bychom to, ale kvůli chlapcům jsme dali pryč všechny televizory i rádia.
Ano, rozumím vašim obavám, nicméně si myslím,
že starší členové rodiny by měli sledovat, jaká je tam venku nálada.
Já myslím, že bychom se měli soustředit na náladu tady doma a starat se o rodinu.
Diana byla součástí této rodiny.
Pouze do rozvodu.
Do právního ukončení svazku.
Do odstřižení, za které jsi ty sám tolik bojoval.
Na rozdíl od nás.
My jsme chtěli, aby v rodině zůstala.
Tys ale trval na rozvodu.
A proto je to teď záležitost rodiny Spencerových.
Proto budeme respektovat jejich přání
uspořádat pouze malý obřad v rodinném kruhu.
To by podle mě byla chyba.
Premiér si myslí, že by se měl vypravit veřejný pohřeb.
Rozloučení na státní úrovni. A já s ním souhlasím.
To by ale znamenalo odjet ze Skotska a zúčastnit se nějakého tyjátru v Londýně.
Vážně chceš, aby to kluci podstupovali?
Museli by kráčet za rakví.
Před zraky kamer.
Projevili by úctu své zesnulé matce.
Jak se to od nich očekává.
Nikdy jsme moc nechápali, proč měli lidé Dianu tak rádi.
To ale ještě neznamená, že máme tuto skutečnost popírat.
Byl jsem venku a viděl jsem to na vlastní oči.
Lidé vycházejí do ulic.
Nejen tady. Po celém světě. A jsou jich stovky, tisíce.
Očekávají od nás, že ukážeme zármutek a soucit.
A ty že se zachováš jako matka národa.
Pokud dovolíš, jsem hlavně babička Williama a Harryho.
To je moje priorita.
A nenechám se poučovat o tom, jak a kdy mám truchlit či projevovat city.
Obzvlášť od toho, kdo jí působil největší bolest.
Dobře.
Uznávám...
že jsem ji v životě zklamal.
Nechci ji ale zklamat i po smrti.
Nemůžeme hrát dvojí hru. Copak jsme to ještě nepochopili?
Nemůžeme žít v ústraní a vystupovat na veřejnosti, jen když se nám to hodí.
Snažíme se udržet si obojí. To ale bohužel nejde.
A je načase, aby to pochopil i William.
Ano, je to plachý kluk, ale taky je to budoucí král.
A když mu zemře matka, za kterou lid truchlí,
musí se podle toho zachovat.
Bratři a sestry, Alláh vám všem žehnej.
Za malou chvíli zahájíme pohřební modlitbu
za Emada El-Dina Mohameda Abdela Mena’ema Fayeda,
syna našeho drahého bratra Mohameda Al-Fayeda.
V tuto chvíli
žádáme Alláha,
aby poskytl Mohamedu Al-Fayedovi
a celé jeho rodině klid a útěchu.
Z paláce stále nic?
Ne.
Ty květiny jsme poslali?
Ano.
I dopisy a dary? A přesto žádná reakce?
Ne.
Co ta báseň, co jsem chtěl dát Dianě do rakve?
Tu vrátili.
Bez poděkování.
Proč mě tak nesnáší?
Jsou snad Arabové navždy předurčeni k tomu,
aby je Západ nenáviděl?
Neber si to osobně.
Copak to jde?
Není tu o tobě jediná zmínka.
Jako by zemřela jen jedna osoba.
V celém arabském světě, v Káhiře, Bejrútu i Bagdádu,
mě nazývají hrdinou.
Nevzhlížej tolik k Západu.
Já ale chci vzhlížet k Západu.
Neměl bys.
Není dobré mít přehnaná očekávání.
Ta jsou totiž nesplnitelná.
Čekal jsem i od tebe příliš mnoho?
Odpusť mi to, prosím.
Ty odpusť mně.
Zklamal jsem tě.
Ty jsi byl dokonalý.
Nebyl.
Neidealizuj si mě.
Rány na srdci zahojí jen pravda.
Ne, Dodi.
Neopouštěj mě.
Oceňuji naši společnou snahu najít vhodnou reakci na situaci,
kdy celý národ truchlí.
Jsem rád, že se všichni přiklání k veřejnému pohřbu.
A pokud všechny strany souhlasí s tím,
aby obřad proběhl ve Westminsterském opatství,
začne má kancelář sepisovat seznam hostů.
Dle našeho názoru by se měly obřadu zúčastnit i skupiny,
kterým se princezna věnovala v rámci dobročinných aktivit.
Pacienti s AIDS, oběti min...
Pane, princ William není ve svém pokoji a nikdo ho nemůže najít.
...spíše než hlavní představitelé státu.
Williame?
- Tohle je nepříjemné. - Anne, vezmeš Harryho?
- Možná někde umírá. - Nepanikař.
Williame!
- Williame! - Williame!
Williame!
- Máte něco? - Ne.
- Jak se to mohlo stát? - Uděláme maximum.
Při tolika lidech...
- Už se vrací. - Díkybohu.
Ještěže tak.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Zaplať pánbůh.
Jsi v pořádku?
Ten nebohý kluk byl pryč celých 14 hodin.
To nikdy předtím neudělal.
Jestli se chová takhle nestandardně, tak má Charles pravdu.
V čem?
V tom, že se i zbytek národa začíná chovat nestandardně.
Naléhá na mě, abych se pokusila situaci uklidnit.
Co bys jako měla dělat?
Jet do Londýna ještě před pohřbem.
A vystoupit s prohlášením, v němž vyjádřím lidem účast a podporu.
Linky důvěry jsou přetížené.
Dospělí lidé pláčou venku v ulicích.
Opovaž se.
Emoce brzy opadnou.
Nenech se zviklat.
V sobotu se Diana vydá na svou poslední cestu.
Na adresu královny zaznívá kritika, že neodhadla náladu veřejnosti.
V záplavě silných emocí probleskuje názor,
že by královská rodina měla být v Londýně dříve,
aby truchlila spolu s národem.
Je těžké se na to nedívat jako psycholog.
Na jedné straně stojí národ, jako malé plačící dítě,
na druhé se schovává chladná, odtažitá královna.
Neschopná ho ukonejšit stejně jako neuměla ukonejšit nás.
Tím to teď vážně neulehčuješ.
Ať jsou to děti, nebo národ,
neochota či neschopnost matky je uklidnit může mít své následky.
Je to hrůza. Měli by tu být.
The Independent hovoří o „protikrálovských náladách“,
Expres žádá královnu, aby „ukázala, že jí na nás záleží“.
Tady to máš.
...což odráží frustraci veřejnosti z toho, že Balmoral i nadále mlčí.
S každou hodinou přijíždí do Londýna další zástupy truchlících lidí.
Národ je čím dál víc frustrován.
Lidé přinášejí smuteční kytice a píší do kondolenčních knih,
zatímco královská rodina mlčí na stovky kilometrů vzdáleném Balmoralu.
Ze Svatojakubského paláce se hlásí Christopher Peacock.
Pozadí tohoto smutného příběhu všichni známe.
- Všichni víme... - Maminko.
Já...
Napadlo mě, jestli jsi nepřehodnotila svůj postoj.
Viděla jsi záběry v televizi.
Bylo by snadné nad tím mávnout rukou a říct si, že jde o davové šílenství.
Čím déle se na to dívám,
čím větší ty davy jsou,
tím víc jsem přesvědčený o tom, že je v tom něco mnohem hlubšího.
Lidé jsou v šoku.
Zemřela krásná mladá žena v nejlepších letech.
Je přirozené, že chtějí společně sdílet svůj žal.
Koruna se nad emoce musí povznést.
K její škodě.
Mami, nenavrhoval bych to, kdybych to nepovažoval za zásadní.
Existuje reálná šance, že se to nepěkně zvrtne.
Co po mně lidé chtějí?
Pozornost. A lásku.
Lásku?
A pochopení.
A podporu.
A péči.
A empatii.
A divadýlko.
A spektákl.
A exhibicionismus.
Ano. Tohle všechno Diana reprezentovala.
V tomhle jsme se jí neuměli vyrovnat.
Přesně tohle na ní ale lidé velmi oceňovali.
Nevnímali to jako...
spektákl nebo exhibicionismus.
Diana jim dávala, co potřebovali.
I když šlo mnohdy jen o ujištění, že bolest a smutek si nevybírají.
Že dohání i krásné a privilegované.
Zbožňovali ji za to.
Královna by měla projevit více lidskosti tak jako ostatní.
Myslím, že by si to měla vzít k srdci a měla by ukázat,
že se za chladným panovnickým výrazem ukrývají lidské city.
Doufám, že jsi teď šťastná.
Konečně se ti povedlo mě i celou naši rodinu pořádně vykolejit.
To jsem nikdy neměla v úmyslu.
Prosím tě.
Podívej se, cos rozpoutala.
Tohle je jednoduše převrat.
Nemuselo to tak být.
Když ze mě ale někdo dělá nepřítele,
ne přímo ze mě, ale z toho, co reprezentuji...
Nenahraditelná.
...pak to tak začne vypadat.
Přes noc se počet kondolenčních knih rozrostl z pěti na patnáct,
což svědčí o tom, že královská rodina situaci zřejmě podcenila...
Snaží se vám ukázat, kdo jsou a co cítí.
Co potřebují.
Vím, že to musí být strašné, ale není to potřeba.
Vždycky jste nás učila, jak se má chovat správný Brit.
Je načase ukázat, že to chcete sama umět.
Prosím.
Zítra jedeme do Londýna.
Co?
Slyšel jsi mě.
Bůh vám žehnej, Veličenstvo.
Díky, madam. Až budete připravena.
Jsem připravena.
Za pět, čtyři, tři...
Od nedělní smutné zprávy sledujeme, jak se po celé Británii i po světě
šíří obrovská vlna zármutku z Dianiny smrti.
Všichni se s tím snažíme nějakým způsobem vyrovnat.
Ten pocit ztráty se dá jen těžko popsat.
Po počátečním šoku často přichází další směsice pocitů.
Odmítání uvěřit,
odmítání pochopit,
vztek
a starost o ty, kteří zůstali.
Takové pocity jsme v posledních dnech prožívali všichni.
MILOVANÁ DIANA
To, co vám nyní říkám,
jako vaše královna a jako babička,
vychází z mého srdce.
Nejprve chci vzdát Dianě svůj osobní hold.
Byla to velmi výjimečná a nadaná bytost.
V časech dobrých i zlých si stále udržovala úsměv na tváři
a šířila mezi ostatní laskavost a dobrosrdečnost.
Tento týden jsme se na Balmoralu snažili Williamovi a Harrymu pomoci
se s touto zničující ztrátou, která nás všechny postihla, vyrovnat.
Ti, kdo Dianu znali, na ni nikdy nezapomenou.
Miliony dalších, kteří se s ní nepotkali, ale mají pocit, že ji znali,
si ji budou pamatovat.
Rozhodně si myslím, že nám její život
i dojemné reakce na její odchod dávají mnohá ponaučení.
Sdílím vaše odhodlání uctít její památku.
Naše myšlenky směřují i k Dianině rodině a k rodinám těch, kteří odešli spolu s ní.
Nechť se jim podaří brzy utišit bolest
a najdou sílu kráčet dál životem bez svých blízkých.
MAMINCE
Bůh vám žehnej, chlapci!
Nereaguj.
Dívej se před sebe nebo do země.
Soustřeď se na chůzi.
Jeden krok za druhým.
Proč pláčou kvůli někomu, koho neznali?
Oni nepláčou kvůli ní.
Pláčou kvůli vám.
Doufám, že zítra společně, ať už budeme kdekoliv,
vyjádříme lítost nad Dianinou smrtí
a poděkování za její až příliš krátký život.
Máme příležitost ukázat celému světu,
že se britský národ spojil v zármutku i respektu.
Mrtví nechť odpočívají v pokoji
a my všichni, kdož jsme tady,
děkujme Bohu za ty, již přinesli štěstí velké řadě lidí.
VĚNOVÁNO PAMÁTCE VICTORIE STABLEOVÉ 1955–2023
Překlad titulků: Irena Křiváková