‫טירת בלמורל.‬
‫הלו.‬
‫בסדר.‬
‫הבנתי. תודה.‬
‫הוד מלכותך. הוד מעלתך.‬
‫לפני 15 דקות,‬ ‫קיבלתי שיחת טלפון מהשגרירות בפריז.‬
‫מדובר בדיאנה, נסיכת ויילס.‬
‫לצערי, קרתה תאונה.‬
‫היא הייתה מעורבת בתאונת דרכים‬ ‫עם דודי פאייד. היא נלקחה לבית החולים.‬
‫אין ידיעות בקשר למצבה,‬
‫אך אנו מאמינים שהתאונה הייתה קשה‬ ‫ומר פאייד מת במקום.‬
‫מזכיר העיתונות שלי בלונדון התקשר אליי.‬
‫הכול התפרסם בחדשות.‬
‫דיאנה, נסיכת ויילס,‬ ‫נפצעה קשה בתאונת דרכים בפריז.‬
‫דווח כי היורש המיועד של "הרודס",‬ ‫דודי פאייד, נהרג.‬
‫התאונה התרחשה בזמן שהרכב בו נסעו‬
‫נכנס למנהרה בכביש בצד נהר הסן.‬
‫גורמים רשמיים בפריז מסרו‬ ‫שצלמי פפראצי רדפו אחרי הזוג.‬
‫נעדכן אתכם בפרטים ככל שיתקבלו.‬
‫ישר לחדר המתים, אדוני?‬
‫לא. קח אותי למקום בו זה קרה.‬
‫פונט דה ל'אלמה.‬
‫- סכנה‬ ‫תאונה -‬
‫רק לאללה הכוח והעוצמה.‬
‫טירת בלמורל.‬
‫מר ג'נברין.‬
‫זו שוב השגרירות בפריז.‬ ‫-תודה. רובין ג'נברין.‬
‫היא התכוונה לבלות עד 24 שעות בפריז‬ ‫לפני שתחזור ללונדון לראות את ילדיה.‬
‫התאונה התרחשה מעט אחר חצות.‬
‫דיאנה וחברה,‬ ‫דודי אל פאייד, סעדו במלון ריץ.‬
‫היו ארבעה אנשים ברכב‬
‫כשהוא פגע בקיר המנהרה,‬
‫וכפי שאמרת, נסיכת ויילס נלקחה לבית החולים‬
‫כשהיא סובלת מזעזוע מוח,‬ ‫שבר ביד וחתכים ברגל.‬
‫- הכתר -‬
‫- השלכות -‬
‫נזכיר למי שמתעורר הבוקר‬
‫ונספר לכם את החדשות הנוראות‬ ‫על מותה של דיאנה, נסיכת ויילס.‬
‫היא סבלה מדימום פנימי כבד בחזה‬
‫בעקבות התאונה בפריז.‬
‫ראש הממשלה, טוני בלייר, אמר:‬ ‫"אני מזועזע עד היסוד.‬
‫"ארצנו כולה, כולנו,‬ ‫נימצא במצב של הלם ואבל.‬
‫"דיאנה הייתה אישה נהדרת, חמה ומלאת חמלה‬
‫"והייתה אהובה ברחבי העולם.‬
‫"התפילות והמחשבות שלנו נתונות למשפחתה,‬
‫"ובייחוד לשני בניה".‬
‫הצהרה זו של טוני בלייר...‬ ‫-הצלחתי לצאת לטיול קצר.‬
‫רעיון טוב.‬
‫הכול כל כך שקט ו...‬
‫מושלם.‬
‫תמים.‬
‫יש לי רק שאלות.‬
‫למה היא שינתה את התוכנית?‬ ‫מה היא עשתה בפריז?‬
‫מה גרם לתאונה?‬
‫...עם משפחתה ועם ידידיה.‬
‫המלכה ונסיך ויילס...‬
‫מתי תספר לבנים?‬
‫רציתי לתת להם לישון.‬
‫לעכב זאת עד כמה שאוכל.‬
‫כל עוד הם ישנים, עדיין יש להם אימא.‬
‫ברור.‬
‫זה יהיה עצום.‬
‫לאנשים אין מושג.‬
‫זה יהיה הדבר הכי גדול שמישהו מאיתנו ראה.‬
‫כפי שאמרת, דרמוט,‬ ‫שטף התגובות והבעות התנחומים...‬
‫בוקר טוב, יקירי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני חושש שתצטרך להיות...‬
‫מאוד אמיץ.‬
‫מה?‬
‫הנסיכים התעוררו‬
‫ולמיטב ידיעתי,‬ ‫נסיך ויילס בישר להם את החדשות.‬
‫הילדים המסכנים האלה.‬
‫צוותו הביע בקשה‬
‫להעמיד לרשותם את אחד ממטוסי המלכה.‬
‫לשם מה?‬
‫כדי להחזיר את הנסיכה מפריז‬
‫בהתאם לסיכומים שהושגו תחת מבצע אוברסטאדי.‬
‫לא, זו תוכנית הנוגעת‬ ‫למות בן משפחת המלוכה בחו"ל.‬
‫דיאנה לא השתייכה עוד למשפחת המלוכה‬ ‫ולא נשאה בתואר "הוד מעלתה".‬
‫חשוב שניראה שאנו פועלים לפי הספר.‬ ‫-אכן, אדוני,‬
‫וכך אמרתי לנסיך ויילס. כתגובה, הוא שאל‬
‫אם נבכר שאימו של מלך אנגליה לעתיד‬ ‫תוחזר הביתה ברכב של הרודס.‬
‫הרשיתי לעצמי לנסח הצהרה קצרה‬
‫המביעה את ההלם והכאב שלך ושל נסיך ויילס‬ ‫למשמע החדשות.‬
‫תודה.‬
‫ולבסוף, הכומר התקשר.‬
‫האם חשבת לבקר בכנסייה הבוקר?‬
‫עלינו להניח שצלמים יגיעו למקום.‬
‫כל המשפחה צריכה לבוא. תני לי לראות.‬
‫אבל...‬
‫ללא אזכור התאונה.‬
‫גברתי?‬
‫בקש מהכומר לנהל את הטקס כרגיל.‬
‫אנו רוצים שהכול יתנהל כרגיל, במידת האפשר.‬
‫זה בסדר.‬
‫לקחנו כמה מבגדיה של הנסיכה מדירתו של דודי,‬
‫מתנות, אותן היא קנתה ודאי לבניה,‬
‫ושיר חרוט על לוחית כסף.‬
‫אנחנו חושבים שדודי נתן לה את זה.‬
‫זו הייתה אהבה נצחית.‬
‫הם היו מאורסים, את יודעת.‬
‫דודי הציע לה נישואים אתמול בלילה.‬
‫החזירו את החפצים למשפחתה.‬
‫ואני אכתוב גם למשפחת המלוכה‬ ‫וגם למשפחת ספנסר.‬
‫הטרגדיה הזו תחבר בינינו.‬
‫אני אחיהם לצער.‬
‫תודה.‬ ‫-גברתי.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫אדוני הנשיא.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫אלוהים.‬
‫פריז.‬
‫את גרמת לאחת הערים הסואנות בעולם‬ ‫לעמוד מלכת.‬
‫זה תמיד היה כך.‬
‫תמיד היית האהובה מבין כולנו.‬
‫תודה לך על הדרך בה התנהגת בבית החולים.‬
‫היית אמיתי כל כך. שבור.‬
‫ונאה.‬
‫אקח את זה איתי.‬
‫אתה יודע, כל כך אהבתי אותך.‬
‫עמוקות.‬
‫אבל גם בכאב.‬
‫טוב, עכשיו זה נגמר.‬
‫יוקל לכולם בהיעדרי.‬
‫לא, זה לא נכון.‬
‫זה מה שיקרה.‬
‫תודה בזה. כבר חשבת על זה.‬
‫המחשבה היחידה שהייתה לי מרגע ששמעתי הייתה...‬
‫חרטה.‬
‫זה יעבור.‬
‫לא נכון.‬
‫קדימה צעד!‬
‫ואתה, אדוני.‬
‫ילד יקר.‬
‫איפה סבתא?‬
‫היא מדברת בטלפון.‬
‫משפחת ספנסר.‬
‫ותודה רבה לך.‬ ‫-גם לך.‬
‫נהיה בקשר.‬ ‫-בסדר.‬
‫איך זה היה?‬
‫זה היה יוצא דופן.‬
‫עולם אחר.‬
‫היינו עוקבים אחר התקדמותך‬
‫אבל סילקנו את הטלוויזיות ואת מקלטי הרדיו‬ ‫בגלל הילדים.‬
‫כן, טוב, אני...‬
‫אני מסכים עם האינסטינקט שלכם,‬ ‫אבל חשוב, לדעתי,‬
‫שבכירי המשפחה ישימו לב למצב הרוח בחוץ.‬
‫חשבתי שנתרכז במצב הרוח כאן‬
‫ונטפל במשפחה הזו.‬
‫דיאנה הייתה חלק מהמשפחה הזו.‬
‫היא התגרשה מהמשפחה הזו.‬
‫סיום התקשרות חוקי.‬
‫קטיעה‬
‫שאתה נלחמת כל כך לקבל.‬
‫לא אנחנו.‬
‫כולנו רצינו שהיא תישאר חלק מהמשפחה הזו.‬
‫אבל אתה התעקשת להתגרש.‬
‫לכן מדובר כעת בעניינה של משפחת ספנסר.‬
‫ועל כן, אנו נחושים לכבד את בקשתם‬
‫ולקיים לוויה קטנה, פרטית ומשפחתית.‬
‫לדעתי זו טעות.‬
‫ראש הממשלה חש שנכון לערוך לוויה ציבורית.‬
‫זה יהיה אירוע רשמי אף שלא יוגדר ככזה,‬ ‫ואני מסכים איתו.‬
‫אבל אז נצטרך לעזוב את סקוטלנד‬ ‫ולהשתתף במעין מופע אדיר בלונדון.‬
‫אתה באמת רוצה שהילדים יעברו דבר כזה?‬
‫הם יצטרכו לצעוד מאחורי הארון‬ ‫מול כל המצלמות האלה.‬
‫ויכבדו את זכרה של אימם המנוחה,‬
‫כפי שהציבור רוצה שיעשו.‬
‫זה... תמיד התקשינו להבין‬ ‫את הקשר שיש לדיאנה עם אנשים,‬
‫אבל אין זו סיבה להתכחש למשהו‬ ‫רק משום שלא נוכל להסביר אותו.‬
‫הייתי כרגע בחוץ. ראיתי את זה בעצמי.‬
‫אנשים יוצאים לרחובות.‬
‫לא רק כאן, בכל העולם. מאות, אלפים מהם.‬
‫והם יצפו מאיתנו להפגין צער וחמלה‬
‫ושאת תתנהגי כאימא לאומה.‬
‫ברשותך, אתרכז בתפקידי‬ ‫כסבתא של ויליאם והארי, זו העדיפות שלי.‬
‫ואעדיף שלא לקבל הרצאה על הדרך ועל העיתוי‬ ‫בהם יש להתאבל או להפגין רגש.‬
‫בייחוד לא מאת האדם שהכאיב לה יותר מכול.‬
‫טוב. אני מודה, אני...‬
‫אכזבתי אותה בחייה.‬
‫אבל לא אאכזב אותה במותה.‬
‫לא נוכל ליהנות משני העולמות.‬ ‫לא למדנו את זה כבר?‬
‫לא נוכל להיות משפחה פרטית כשנרצה בכך‬ ‫ולהתנהג כמשפחה ציבורית כשזה מתאים לנו.‬
‫שוב ושוב ניסינו ליהנות משני העולמות.‬
‫לא נוכל לעשות זאת‬ ‫והגיע הזמן שוויליאם ילמד את זה.‬
‫כן, הוא ביישן, אבל הוא גם המלך לעתיד.‬
‫וכשאימו מתה ואנשים מתאבלים,‬
‫עליו להתנהג ככזה.‬
‫אחים ואחיות, ברכת אללה עליכם.‬
‫מייד נקיים את תפילת הג'נאזה‬
‫עבור עימאד א-דין מוחמד עבד אל-מנעים פאייד,‬
‫בנו של אחינו היקר‬
‫מוחמד אל פאייד.‬
‫בזמנים כאלה‬
‫אנו מבקשים מאללה‬
‫שיעניק למוחמד אל פאייד ולכל משפחתו‬
‫שלום ונחמה.‬
‫עדיין לא שמענו מהארמון?‬
‫לא.‬
‫אבל שלחנו פרחים?‬
‫כן.‬
‫ומכתבים ומתנות. לא שמענו מילה?‬
‫לא.‬
‫והשיר ששלחתי,‬ ‫כדי שיונח בארונה של דיאנה?‬
‫הוא הוחזר.‬
‫ללא תגובה.‬
‫למה הם שונאים אותי?‬
‫האם נגזר על הערבים להיות שנואים במערב?‬
‫אל תיקח את זה אישית.‬
‫איך אוכל שלא?‬
‫הנה, תראה.‬
‫לא מזכירים אותך בכלל.‬
‫כאילו שרק אדם אחד מת.‬
‫אבל בקהיר, בביירות, בבגדאד,‬ ‫בעולם הערבי כולו,‬
‫קוראים לי גיבור.‬
‫אל תעריץ את המערב.‬
‫כמובן שאני מעריץ את המערב.‬
‫לא כדאי לך.‬
‫ציפיות נעלות הן לא הוגנות.‬
‫אי אפשר לעמוד בהן.‬
‫היו לי ציפיות לא הוגנות ממך?‬
‫בבקשה, סלח לי.‬
‫סלח לי...‬
‫על שאכזבתי אותך.‬
‫היית מושלם.‬
‫לא נכון.‬
‫תהיה כן ביחס למי שהייתי.‬
‫כי פצעים מחלימים רק עם האמת.‬
‫לא, דודי, לא!‬
‫אל תעזוב אותי!‬
‫טוב לראות מאמץ חזק ומשותף‬
‫בזמן שנגבש תגובה לרגע זה של...‬
‫אבל לאומי.‬
‫אני שמח לדעת‬ ‫שרוב הציבור תומך בלוויה ציבורית,‬
‫ובהסכמת הצדדים על מנזר וסטמינסטר‬ ‫כמקום בו יתקיים הטקס,‬
‫משרדי יחל בהכנת רשימת המשתתפים.‬
‫אך נמליץ‬
‫שהקהילה תהרהר בנושאים החשובים לנסיכה.‬
‫חולי איידס, קורבנות מוקשים...‬
‫אדוני, הנסיך ויליאם אינו בחדרו‬ ‫ואיש לא מוצא אותו.‬
‫...מבחר דמויות ציבוריות.‬
‫ויליאם!‬
‫כמה דיבורים...‬
‫אן, תיקחי את הארי?‬
‫אולי הוא גוסס.‬ ‫-לא צריך להיבהל.‬
‫ויליאם!‬
‫-ויליאם!‬
‫ויליאם!‬
‫-ויליאם!‬
‫ויליאם!‬
‫ראית אותו?‬ ‫-לא.‬
‫איך זה קרה?‬ ‫-נעשה את כל שנוכל.‬
‫הצוות כולו...‬
‫הוא חוזר.‬ ‫-תודה לאל.‬
‫איזו הקלה.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה לאל.‬
‫אתה בסדר?‬
‫הילד המסכן נעלם ל-14 שעות.‬
‫הוא מעולם לא עשה דבר כזה.‬
‫ואם הוא מתנהג בצורה כל כך יוצאת דופן,‬ ‫אולי צ'ארלס צדק.‬
‫בקשר למה?‬
‫בקשר לכך ששאר המדינה‬ ‫מתחילה להתנהג בצורה יוצאת דופן.‬
‫הוא דוחק בי לעזור להרגיע את המצב.‬
‫באיזה אופן?‬
‫בכך שאגיע ללונדון לפני הלוויה.‬
‫שאשא סוג של הצהרה‬
‫המכירה בכאב שכולם מרגישים.‬
‫מוקדי התמיכה הנפשית מוצפים פניות.‬ ‫אנשים מבוגרים מתייפחים לעיני כול ברחובות.‬
‫אל תעזי.‬
‫השפיות תנצח בקרוב.‬
‫החזיקי בעמדתך.‬
‫גופתה של דיאנה תצא לדרכה האחרונה ביום שבת.‬
‫הביקורת כלפי המלכה נמשכת,‬ ‫בטענה שטעתה ביחסה לתחושה במדינה.‬
‫על רקע התגובות הרגשיות הכנות‬
‫קיימת תחושה כי משפחת המלוכה‬ ‫צריכה להגיע ללונדון בהקדם,‬
‫מוקד האבל הלאומי.‬
‫קשה שלא להביט במצב‬ ‫בדרך בה פסיכולוג היה בוחן זאת.‬
‫ישנה המדינה, כילד חולה הזקוק לנחמה,‬
‫וישנה המלכה, מתחבאת לה, קרה ואדישה.‬
‫היא לא מסוגלת להיות אם לאומה,‬ ‫בדיוק כפי שהיא לא שימשה לנו כאימא.‬
‫זה... לא עוזר עכשיו.‬
‫בין אם מדובר בילדיה או באומה כולה,‬
‫לסירוב, או לחוסר היכולת לשמש כאם,‬ ‫עשויים להיות השלכות.‬
‫זה פשוט נורא. הם חייבים להיות פה.‬
‫באינדפנדנט נכתב‬ ‫על "התנגדות גוברת לבית המלוכה",‬
‫ובעיתון אקספרס פנו למלכה באומרם,‬ ‫"תראי לנו שאכפת לך".‬
‫אמרתי את שלי.‬
‫...המשקף את התסכול הגובר בציבור‬
‫ביחס לשתיקה בבלמורל.‬
‫זרם המבקרים המתאבלים בעיר הבירה‬ ‫גובר משעה לשעה, כמו גם התסכול במדינה.‬
‫בזמן שהמונים הניחו זרי פרחים‬ ‫וחתמו בספרי תנחומים,‬
‫משפחת המלוכה שומרת על שתיקה‬ ‫במרחק מאות קילומטרים, בבלמורל.‬
‫כריסטופר פיקוק נמצא כעת בארמון סנט ג'יימס.‬
‫כולם מכירים את הרקע‬ ‫לסיפור העצוב והאומלל הזה.‬
‫כולם יודעים...‬ ‫-אימא.‬
‫אני...‬
‫תהיתי אם הייתה לך הזדמנות‬ ‫לשקול מחדש את עמדתך.‬
‫ראית את התמונות בטלוויזיה.‬
‫יהיה קל...‬
‫לבטל הכול כהיסטריה ציבורית,‬
‫אבל כשאני ממשיך לצפות,‬
‫הקהל הולך וגדל ואני הולך ומשתכנע‬
‫שקורה כאן משהו עמוק הרבה יותר.‬
‫אנשים בהלם.‬
‫חייה של צעירה יפהפייה נגדעו באיבם.‬
‫טבעי שאנשים יחפשו חברה‬
‫ויביעו את צערם.‬
‫אבל הכתר‬
‫לא נכנע לדחפים.‬
‫עד כדי סכנה.‬
‫אימא, לא הייתי מציע זאת‬ ‫לולא חשבתי שהדבר חיוני,‬
‫ושקיים סיכוי אמיתי שהמצב ייעשה מכוער.‬
‫מה כולם רוצים ממני?‬
‫תשומת לב. ואהבה.‬
‫אהבה?‬
‫ו... הבנה. ותמיכה.‬
‫ודאגה.‬
‫ו... הזדהות.‬
‫והצגה.‬
‫ומופע.‬
‫וראוותנות.‬
‫כן. כל מה שדיאנה ייצגה.‬
‫וכל הדברים בהם דיאנה אתגרה אותנו.‬
‫אבל אלה כל הדברים שעליהם מודה הקהל בחוץ.‬
‫הם לא ראו זאת כ...‬
‫מופע או כראוותנות.‬
‫דיאנה נתנה לאנשים את מה שהיו זקוקים לו.‬
‫ולו רק כדי לאשר ש...‬ ‫כאב ועצב גדולים אינם מפלים בין אדם לאדם.‬
‫גם אותם יפים ועתירי זכויות חווים זאת.‬
‫והציבור העריץ אותה בשל כך.‬
‫לדעתי, על המלכה להשלים עם האנושיות‬
‫אותה חשים כולם.‬
‫לדעתי, עליה להתחשב בכך‬ ‫ובאמת להפגין אנושיות בדרך כלשהי,‬
‫מבעד לארשת הפנים הקפואה של משפחת המלוכה.‬
‫אני מקווה שאת מרוצה.‬
‫סוף סוף הצלחת‬ ‫להפוך אותי ואת הבית הזה על פיהם.‬
‫לא התכוונתי לעשות דבר כזה.‬
‫באמת.‬
‫תראי מה התחלת.‬
‫זה לא פחות ממהפכה.‬
‫זה לא היה צריך להיות ככה.‬
‫אבל כשהפכת אותי לאויבת,‬
‫לא אותי באופן אישי,‬ ‫אלא את מה שאני מייצגת...‬
‫...ללא תחליף.‬
‫אז זה מתחיל להיראות כמו מהפכה.‬
‫בן לילה,‬ ‫מספרי ספרי התנחומים עלה מחמישה ל-15,‬
‫וזהו סימן, אולי,‬
‫שמוסד המלוכה לא העריך כראוי בתחילה...‬
‫הם מנסים להראות לך מיהם.‬ ‫את מה שהם מרגישים.‬
‫את מה שהם צריכים.‬
‫ואני יודעת שזה ודאי מחריד,‬ ‫אבל זה לא צריך להיות ככה.‬
‫במשך זמן רב משכולנו נוכל לזכור,‬ ‫לימדת אותנו כיצד להיות בריטים.‬
‫אולי הגיע הזמן להראות שגם את מוכנה ללמוד.‬
‫בבקשה.‬
‫ניסע ללונדון מחר.‬ ‫-מה?‬
‫שמעת אותי.‬
‫האל יברך אותך, הוד מלכותך.‬
‫תודה, גברתי. נתחיל כשתהיי מוכנה.‬
‫אני מוכנה.‬
‫בעוד חמש, ארבע, שלוש...‬
‫מאז החדשות הנוראות מיום ראשון האחרון,‬
‫ראינו, לאורכה ולרוחבה של בריטניה‬ ‫וברחבי העולם,‬
‫הבעת עצב עצומה על מותה של דיאנה.‬
‫כולנו ניסינו להתמודד בדרכים שונות.‬
‫לא קל להביע תחושת אובדן,‬
‫משום שההלם הראשוני‬ ‫מתחלף בתערובת רגשות אחרים.‬
‫חוסר אמונה,‬
‫חוסר הבנה,‬
‫כעס,‬
‫ודאגה למי שנשאר.‬
‫- מזל טוב הארי‬ ‫אוהבת, אימא -‬
‫כולנו חשנו ברגשות האלה‬
‫בימים האחרונים.‬
‫- דיאנה של אהבה -‬
‫אז מה שאומר לכם כעת,‬
‫כמלכתכם וכסבתא,‬
‫אומר מליבי.‬
‫ראשית, ארצה לכבד את דיאנה בעצמי.‬
‫היא הייתה יוצאת דופן ומוכשרת.‬
‫בזמנים טובים ורעים,‬
‫היא מעולם לא איבדה את היכולת לחייך ולצחוק,‬
‫ולא פסקה להוות השראה לאחרים‬ ‫באמצעות חמימותה ואדיבותה.‬
‫השבוע בבלמורל,‬ ‫כולנו ניסינו לעזור לוויליאם ולהארי,‬
‫כדי להשלים עם האובדן המזעזע...‬
‫- אימא -‬
‫ממנו סבלו הם וכולנו.‬
‫מי שהכיר את דיאנה, לעולם לא ישכח אותה.‬
‫מיליוני אנשים אשר מעולם לא פגשו בה,‬ ‫אך מרגישים שהכירו אותה, יזכרו אותה.‬
‫אני מאמינה שיש לקחים אותם נוכל ללמוד מחייה‬
‫ומהתגובה יוצאת הדופן והמרגשת למותה.‬
‫אני שותפה לנחישותכם לנצור את זכרה.‬
‫מחשבותינו נתונות גם למשפחתה של דיאנה‬
‫ולמשפחות של מי שמת איתה,‬
‫בזמן שהם מבקשים לרפא את צערם‬
‫ואז להתמודד עם העתיד ללא אהובם.‬
‫- אימא -‬
‫שאלוהים יברך אתכם, ילדים!‬
‫אל תגיב.‬
‫הבט קדימה או לקרקע.‬
‫התרכז בפעולת ההליכה.‬
‫צעד אחר צעד.‬
‫למה הם בוכים בגלל מישהי שהם לא הכירו?‬
‫הם לא בוכים עליה.‬
‫הם בוכים עליך.‬
‫אני מקווה שמחר,‬ ‫נוכל כולנו, היכן שלא נהיה,‬
‫להצטרף בהבעת צערנו על אובדנה של דיאנה‬
‫ולהודות על חייה עימנו, הגם שהיו קצרים מדי.‬
‫זו הזדמנות להראות לעולם כולו‬
‫שהאומה הבריטית מאוחדת ביגון ובכבוד.‬
‫מי ייתן שהמתים ינוחו על משכבם בשלום‬
‫ומי ייתן שאנחנו, כל אחד מאיתנו,‬
‫נודה לאל על מישהי ששימחה אנשים רבים כל כך.‬
‫- לזכרה של ויקטוריה סטייבל‬ ‫ 2023 - 1955 -‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬