Castelul Balmoral.
Alo?
Da.
Înțeleg. Mulțumesc.
Maiestate. Alteță Regală.
Am primit un apel de la ambasada din Paris acum 15 minute.
E vorba de Diana, Prințesa de Wales. S-a produs un accident.
Cu mașina, alături de Dodi Fayed. A fost dusă la spital.
Nu avem vești despre dânsa,
dar accidentul a fost grav și dl Fayed a murit pe loc.
M-a sunat secretarul meu de presă din Londra.
E peste tot la știri.
Diana, Prințesă de Wales, a fost rănită într-un accident la Paris.
Un bărbat crezut a fi Dodi Fayed, moștenitorul Harrods, a decedat.
Accidentul s-a produs cu mașina
într-un tunel de-a lungul Senei.
Cuplul era urmărit de paparazzi.
Vă vom da mai multe detalii pe măsură ce le primim.
Direct la morgă, domnule?
Nu. Du-mă unde s-a întâmplat.
Pont de l'Alma.
Nu există putere sau tărie decât de la Allah.
Castelul Balmoral.
Dle Janvrin.
- Ambasada de la Paris. - Mulțumesc. Robin Janvrin.
Trebuia să petreacă 24 de ore la Paris
înainte să se întoarcă la Londra la copii.
Accidentul s-a petrecut după miezul nopții.
Diana și Dodi Al Fayed luaseră cina la hotelul Ritz.
Erau patru persoane în mașină când aceasta a izbit pereții tunelului.
Prințesa de Wales a fost dusă la spital
cu comoție, un braț rupt și lacerații la picior.
Martorii au descris cum, în clipele ulterioare accidentului,
s-a auzit claxonul...
URMĂRI
Să le reamintim celor ce se trezesc în această dimineață...
de vestea cumplită că Diana, Prințesă de Wales, a decedat.
A suferit o hemoragie toracică gravă în urma unui accident la Paris.
Prim-ministrul Tony Blair a spus: „Sunt răvășit.
Întreaga țară va fi în stare de șoc și jale.
Diana a fost o persoană minunată și plină de compasiune,
iubită în toată lumea.
Gândurile și rugăciunile noastre sunt cu familia,
mai ales cu cei doi fii ai săi.”
Am reușit să ies la plimbare.
Bună idee.
Totul e liniștit...
și perfect.
Nevinovat.
Am doar întrebări.
De ce și-a schimbat planurile? Ce căuta la Paris?
Ce a provocat accidentul?
...sunt cu familia și prietenii ei.
Regina și Prințul de Wales...
Când le spui băieților?
Voiam să-i las să doarmă.
Să întârzii cât mai mult.
Cât timp dorm, încă au o mamă.
Desigur.
Va fi enorm.
Oamenii habar nu au.
Va fi cea mai mare reacție pe care am văzut-o vreodată.
Dermot, reacțiile și condoleanțele nu mai contenesc.
- Bună dimineața, scumpule! - 'Neața!
Mă tem că va trebui să fii...
foarte curajos.
Ce?
Prinții s-au trezit.
Cred că Prințul de Wales le-a dat vestea.
Sărmanii băieți!
Echipa sa a cerut
să i se repartizeze un avion al reginei.
Pentru ce?
Pentru a o aduce pe prințesă de la Paris conform Operațiunii Overstudy.
Acelea sunt planuri pentru un deces regal peste granițe.
Diana nu mai era membră a familiei regale.
Trebuie să lucrăm ca la carte.
Așa i-am sugerat și eu Prințului de Wales.
A întrebat dacă mama viitorului rege ar trebui să fie adusă cu duba Harrods.
Mi-am permis să redactez o declarație scurtă
prin care dv. și Prințul de Wales vă exprimați tristețea.
Mulțumesc.
Și a sunat capelanul.
V-ați gândit să mergeți la biserică azi?
Trebuie să presupunem că vor fi fotografi.
Trebuie să vină toată familia. Să văd!
Dar...
nu se va menționa accidentul.
Doamnă?
Cere-i capelanului să țină slujba normal.
Vrem ca totul să fie cât mai normal.
E în regulă.
Am recuperat haine ale prințesei din apartamentul dlui Dodi,
daruri pe care le-a cumpărat pentru fiii ei
și o poezie gravată pe o placă de argint.
Credem că i-a fost dăruită de dl Dodi.
A fost o iubire epocală.
Erau logodiți, urma să se căsătorească.
Dodi a cerut-o în căsătorie aseară.
Returnați bunurile familiei.
Voi scrie familiei regale și familiei Spencer.
Tragedia asta ne va aduce împreună.
Sunt fratele lor în suferință.
- Mulțumesc. - Doamnă.
- Alteță Regală. - Dle președinte.
Alteță Regală.
Doamne!
Paris.
Unul dintre cele mai trepidante orașe din lume, iar tu l-ai încremenit.
Bună!
Așa a fost mereu.
Ai fost mereu cea mai iubită dintre noi.
Mulțumesc pentru cum ai fost la spital.
Ce emoție pură! Erai zdrobit.
Și chipeș.
O să iau asta cu mine.
Te-am iubit enorm.
Atât de profund.
Dar și dureros.
Acum s-a terminat.
Va fi mai ușor pentru toți acum.
Ba nu.
Ba da.
Recunoaște. Ți-a trecut gândul prin cap.
Singurul sentiment care mă încearcă de când am primit vestea e...
regretul.
Va trece.
Ba nu.
Înainte, marș!
Și dv.
Băiete drag.
Unde e bunica?
La telefon cu familia Spencer.
- Și mulțumesc mult. - La fel.
- Ținem legătura. - Bine.
Cum a fost?
A fost uluitor.
De pe altă lume.
Te-am fi urmărit,
dar am ascuns televizoarele și radiourile pentru băieți.
Da. Ei bine...
Sunt de acord cu ideea, dar e important
ca membrii seniori ai familiei să ia pulsul publicului.
M-am gândit să ne concentrăm pe atmosfera de aici
și pe îngrijirea familiei.
Diana făcea parte din această familie.
A divorțat de această familie.
O ruptură legală.
O amputare...
- Pentru care tu ai luptat atât de mult. - Nu noi.
Toți voiam să rămână în familia asta.
Dar tu ai insistat să divorțezi.
De aceea e o problemă a familiei Spencer.
Și de asta vrem să le respectăm dorințele
pentru o slujbă restrânsă și intimă.
Cred că ar fi o greșeală.
Prim-ministrul crede că o înmormântare publică e potrivită.
O ocazie de stat, practic, și sunt de acord.
Să plecăm din Scoția
pentru un circ imens la Londra?
Vrei să treacă băieții prin asta?
Ar trebui să meargă în spatele sicriului, în fața camerelor.
Și să își omagieze mama decedată,
așa cum își dorește poporul.
Ne-a fost întotdeauna greu
să înțelegem legătura Dianei cu oamenii,
dar lipsa unei explicații nu trebuie să ducă la respingere.
Am fost afară în lume și am văzut.
Oameni care ies în stradă.
Nu aici, ci pe tot globul, cu miile.
Și se vor aștepta să arătăm durere și empatie,
iar tu să fii mama națiunii.
Mă preocupă să fiu bunică pentru William și Harry.
Asta e prioritatea mea.
Prefer să nu mi se țină predici despre când să jelesc sau să mă manifest.
Mai ales de la persoana care a rănit-o cel mai tare.
Bine. Recunosc, eu...
am dezamăgit-o în viață.
Dar nu o voi dezamăgi în moarte.
Nu se poate și albă, și neagră. Nu ne-am învățat încă?
Nu putem fi o familie retrasă când vrem să fim și una publică dacă ne convine.
Încercăm mereu să le avem pe toate.
Nu se poate, iar William trebuie să învețe asta.
Da, e un băiat timid, dar e și un viitor rege.
Iar când mama lui moare și oamenii jelesc, trebuie să se poarte corespunzător.
Frați și surori, Allah să vă binecuvânteze.
În curând vom începe rugăciunea janazah
a lui Emad El-Din Mohamed Abdel Mena'em Fayed,
fiul fratelui nostru drag...
Mohamed Al Fayed.
În aceste momente,
îi cerem lui Allah...
să le ofere lui Mohammed Al Fayed și întregii sale familii
pace și alinare.
- Nicio veste de la palat? - Nu.
- Dar am trimis flori? - Da.
Și scrisori și cadouri. Nicio veste?
Nu.
Și poezia pe care am trimis-o să fie pusă în sicriul Dianei?
A fost returnată.
Fără confirmare.
De ce mă urăsc?
E soarta arabilor să fie mereu urâți de Occident?
N-o lua personal.
Cum să nu?
Nu se vorbește despre tine nicăieri.
Parcă ar fi murit o singură persoană.
Dar în lumea arabă, în Cairo, Beirut, Bagdad...
sunt numit „erou”.
Nu adula Occidentul.
Ba sigur că da!
Nu ar trebui.
Așteptările mărețe sunt nedrepte.
Nu pot fi îndeplinite niciodată.
Aveam așteptări nedrepte de la tine?
Iartă-mă. Îmi pare rău...
Iartă-mă...
că te-am dezamăgit.
Ai fost perfect.
Nu am fost.
Recunoaște sincer cine am fost!
Pentru că rănile se vindecă doar cu adevărul.
Nu, Dodi!
Nu mă părăsi!
E bine să vedem un efort colectiv
în timp ce formulăm un răspuns...
pentru această tragedie națională.
Mă bucur că opinia publică susține o înmormântare publică.
Dacă toate părțile implicate acceptă Westminster Abbey pentru slujbă,
oamenii mei vor crea lista de invitați.
Dar recomandăm ca adunarea să reflecte
cauzele pentru care a luptat prințesa.
Pacienți SIDA, victime...
Domnule, prințul William nu e în cameră și nu îl putem găsi.
...și persoane de rang înalt.
William!
- Ce aiureală! - Anne, mergi cu Harry.
- Poate muri. - Să nu ne panicăm.
William!
- William! - William!
William!
- Vreun semn? - Nu.
- Cum s-a întâmplat? - Facem tot ce se poate.
Cu tot personalul nostru...
- Se întoarce. - Slavă Domnului!
Ce ușurare!
- Ești teafăr? - Da.
Slavă Domnului!
Te simți bine?
Sărmanul băiat a fost plecat 14 ore.
N-a mai făcut așa ceva.
Dacă se poartă atât de atipic, poate că Charles are dreptate.
Despre ce?
Că și restul țării se poartă atipic.
M-a rugat să calmez spiritele.
Făcând ce?
Mergând la Londra înainte de înmormântare.
Să fac o declarație
prin care să recunosc suferința tuturor.
Liniile de asistență sunt blocate.
Adulți raționali plâng pe străzi, în văzul lumii.
Să nu îndrăznești!
Rațiunea va triumfa în curând.
Ține-te pe poziții.
Trupul Dianei va porni pe drumul cel din urmă sâmbătă.
Continuă criticile cum că regina a judecat greșit spiritul public.
Pe fondul emoțiilor descătușate, stăruie sentimentul
că familia regală ar trebui să fie la Londra,
epicentrul suferinței nației.
E greu să nu privești cu ochi de psiholog.
Țara e ca un copil bolnav abandonat
și regina cea rece și distantă se ascunde.
Incapabilă să aline patria așa cum nu a putut nici cu noi.
Asta nu e de ajutor acum.
Fie că e vorba de copiii ei sau de patrie,
rezerva sau incapacitatea de a fi mamă ar putea avea consecințe.
E oribil. Ar trebui să fie aici.
The Independent menționează spiritul antimonarhic.
The Express îi cere reginei „să arate că îi pasă”.
Nu mai am ce adăuga.
...care reflectă frustrarea tot mai mare din cauza tăcerii de la Balmoral.
Mulțimile îndurerate sporesc în capitală de la o oră la alta,
ca și frustrarea națiunii.
Oamenii depun coroane și semnează cărțile de condoleanțe,
membrii familiei regale păstrează tăcerea, la sute de kilometri distanță.
Christopher Peacock se află la Palatul St. James.
Toată lumea știe fundalul acestei povești nefericite.
- Toată lumea știe... - Mamă.
Eu...
Mă întrebam dacă ai avut timp să schimbi direcția.
Ai văzut imaginile la televizor.
Ar fi foarte ușor să consideri asta simplă isterie în masă,
dar, cu cât privesc mai atent și cu cât cresc mulțimile,
cu atât sunt mai convins că mecanismul e mult mai complex.
Oamenii sunt șocați.
O tânără frumoasă a murit în floarea vârstei.
E normal ca oamenii să se adune și să-și exprime suferința.
Dar Casa Regală se înalță mai presus de impulsuri.
Pe riscul ei.
Mamă, nu aș sugera asta dacă nu aș crede că e esențial
și că există o șansă să iasă urât.
Ce vor oamenii de la mine?
Atenție! Și iubire.
- Iubire? - Și înțelegere. Și sprijin.
Grijă și... empatie.
Și teatru. Și spectacol.
- Exhibiționism. - Da. Tot ce a reprezentat Diana.
Modurile în care ne-a contrat.
Lucruri pentru care oamenii i-au fost recunoscători.
Nu considerau că e spectacol sau exhibiționism.
Diana a dat oamenilor ce aveau nevoie.
Chiar și numai confirmarea că suferința nu discriminează.
Îi afectează și pe cei frumoși și privilegiați.
Și au adorat-o pentru asta.
Cred că regina trebuie să accepte umanitatea pe care o simt ceilalți.
Trebuie să înțeleagă și să își manifeste umanitatea cumva,
dincolo de fațada glacială a regalității.
Sper că ești fericită acum.
În sfârșit ai reușit să dai peste cap această casă, inclusiv pe mine.
Nu asta era intenția mea.
Vezi să nu!
Uite ce ai declanșat!
O revoluție în toată regula.
Nu era nevoie să fie așa.
Dar făcându-mă dușman...
nu pe mine ca persoană, ci ideile mele...
...de neînlocuit.
...începe să arate așa.
Peste noapte, cărțile de condoleanțe s-au înmulțit de la cinci la 15.
Un indicator, pesemne,
că familia regală a subestimat...
Încearcă să-ți arate cine sunt. Ce simt ei.
Ce le trebuie.
Știu că e înfricoșător, dar nu e nevoie.
De când se știe toată lumea, ne-ai învățat ce înseamnă să fii britanic.
Poate e timpul să arăți că ești gata să înveți.
Așa!
- Mâine mergem la Londra. - Ce?
M-ai auzit.
Fiți binecuvântată, Maiestate!
Mulțumesc, doamnă. Când sunteți gata.
Sunt gata.
În cinci, patru, trei...
După vestea groaznică de duminică,
am văzut în Marea Britanie și pe întreaga planetă
un val copleșitor de tristețe pentru decesul Dianei.
Cu toții am încercat, în felul fiecăruia, să facem față.
Nu este ușor să exprimi jalea.
Căci șocul inițial este urmat de alte sentimente.
Neîncredere...
lipsă de înțelegere...
furie...
și grijă pentru cei rămași în urmă.
Cu toții am trăit aceste sentimente în ultimele zile.
DIANA A IUBIRII
Ceea ce vă spun acum,
ca regină și bunică,
vă spun din inimă.
Mai întâi, vreau să-i aduc personal un omagiu Dianei.
Era o ființă umană excepțională și talentată.
În vremuri bune și rele,
nu și-a pierdut capacitatea de a zâmbi și râde
sau de a îi inspira pe alții cu bunătatea și căldura sa.
Săptămâna aceasta, la Balmoral, am încercat să-i ajutăm pe prinți
să accepte pierderea devastatoare
pe care au suferit-o, deopotrivă cu noi toți.
Nimeni care a cunoscut-o pe Diana nu o va uita.
Milioane de oameni care nu au cunoscut-o, dar au simțit-o aproape, și-o vor aminti.
Consider că avem de învățat din viața sa,
precum și din reacția extraordinară și mișcătoare la moartea sa.
Vă împărtășesc hotărârea de a-i prețui memoria.
Gândurile noastre merg și la familia Dianei
și familiile celor care au murit cu ea,
pe când încearcă să-și vindece jalea
și să înfrunte viitorul în absența cuiva iubit.
MAMI
Fiți binecuvântați, băieți!
Nu reacționa.
Ține ochii în față sau în pământ.
Concentrează-te pe mers.
Pas cu pas.
De ce plâng pentru o necunoscută?
Nu plâng pentru ea.
Plâng pentru tine.
Sper că mâine ne vom putem reuni, oriunde am fi,
să ne exprimăm durerea pentru pierderea Dianei
și recunoștința pentru viața ei mult prea scurtă.
E șansa de a arăta lumii întregi
o națiune britanică unită în durere și respect.
Fie ca cei care au murit să se odihnească,
iar noi, fiecare în parte,
să-i mulțumim Domnului pentru o persoană care a adus fericire.
ÎN AMINTIREA VICTORIEI STABLE 1955-2023