Замок Балморал.
Алло.
Так.
Зрозумів. Дякую.
Ваша Величносте. Королівська Високосте.
Мені подзвонили 15 хвилин тому з посольства в Парижі.
Щодо Діани, принцеси Уельської. Боюся, стався нещасний випадок.
Вона потрапила в автотрощу з Доді Файєдом. Її доправили в лікарню.
Поки новин про її стан немає,
та, схоже, аварія серйозна. Пан Файєд загинув на місці.
Щойно дзвонив прес-секретар з Лондону.
Очевидно, це у всіх новинах.
Діана, принцеса Уельська, серйозно постраждала в автотрощі в Парижі.
За нашими даними, чоловік, імовірно спадкоємець «Герродс»,
Доді Файєд, загинув.
Аварія сталася, коли автомобіль, у якому вони їхали,
проїжджав тунель на дорозі вздовж річки Сена.
Французькі правоохоронці кажуть, що пару переслідували папараці.
Більше деталей згодом.
У морг, пане?
Ні. Відвезіть мене туди, де це сталося.
Міст Альма.
Лише Аллах має силу й владу.
Замок Балморал.
Пане Джанвріне.
- Знову посольство в Парижі. - Дякую. Робін Джанврін.
Вона мала провести в Парижі 24 години,
перш ніж повернутися в Лондон до дітей.
Аварія сталася після півночі.
Діана та її друг Доді аль Файєд вечеряли в готелі «Ріц».
У машині було четверо людей,
коли вона врізалася у внутрішню стіну тунелю.
Як повідомлялося, принцесу Уельську доправили в лікарню
зі струсом мозку, зламаною рукою і порізами на нозі.
Свідки з місця події стверджують, що за кілька секунд після аварії
почувся сигнал...
КОРОНА
НАСЛІДКИ
Нагадаємо тим, хто прокинувся сьогодні вранці:
сталася жахлива подія — померла Діана, принцеса Уельська.
У неї була внутрішня кровотеча в грудях,
викликана автотрощею в Парижі.
Прем'єр-міністр Тоні Блер заявив: «Я вбитий горем.
Уся наша країна, усі ми перебуваємо в стані шоку й жалоби.
Діана була чудовою, доброю і співчутливою людиною,
яку любили у всьому світі.
Наші думки й молитви з її сім'єю,
особливо двома її синами». Заява Тоні Блера...
Мені вдалося вийти на прогулянку.
Гарна думка.
Довкола така тиша
і благодать.
Така незайманість.
У голові стільки запитань.
Чому вона змінила плани? Що вона робила в Парижі?
Що стало причиною аварії?
...з родиною та друзями.
Королева і принц Уельський...
Коли ти скажеш хлопцям?
Я хотів дати їм поспати.
Усе відтягую.
Поки вони сплять, у них ще є мама.
Авжеж.
Це буде щось нечуване.
Люди й гадки не мають.
Ніхто з нас із таким ще не стикався.
Саме так, Дермоте, співчуття ллються рікою.
Доброго ранку, синку.
Доброго ранку.
Боюся, ти мусиш бути...
дуже хоробрим.
Що?
Принци прокинулися,
і, гадаю, принц Уельський уже повідомив їм новину.
Бідолашні хлопці.
Його команда подала запит
на надання літака королівської ескадрильї.
Для чого?
Привезти принцесу з Парижу
згідно з процедурою операції «Оверстаді».
Ні, це операція для членів королівської сім'ї, які померли за кордоном.
Діана більше не член королівської сім'ї, не Її Королівська Високість.
Ми мусимо діяти за правилами.
Згоден, сер, я те саме запропонував принцу Уельському.
А він спитав, чи ми хочемо, щоб матір майбутнього короля Англії
привезли у фургоні «Герродс».
Я взяв на себе сміливість написати заяву про те,
наскільки ця новина шокувала й засмутила вас із принцом Уельським.
Дякую.
І дзвонив капелан.
Ви планували піти сьогодні вранці до церкви?
Припускаю, там будуть фотографи.
Має бути присутня вся сім'я. Дай гляну.
Але...
жодних згадок про аварію.
Мадам?
Попросіть капелана провести звичайну службу.
Ми хочемо, щоб усе було як завжди.
Усе гаразд.
Ми знайшли одяг принцеси у квартирі пана Доді,
подарунки, які вона купила своїм синам,
і вірш, вигравіюваний на срібній плиті.
Схоже, це подарунок пана Доді.
Це було кохання на віки.
Вони були заручені, збиралися побратися.
Доді вчора зробив їй пропозицію.
Поверніть речі її родині.
Я напишу королівській сім'ї і сім'ї Спенсер.
Ця трагедія зблизить нас.
Я їхній брат у скорботі.
- Дякую. - Мадам.
Королівська Високосте.
Пане Президенте.
Ваша Королівська Високосте.
О Господи.
Париж.
Одне з найметушливіших міст у світі, а ти змусила його завмерти.
Та-дам!
Так було завжди.
З-поміж нас тебе любили найбільше.
Дякую за те, яким ти був у лікарні.
Таким справжнім. Невтішним.
І вродливим.
Я цього не забуду.
Знаєш, я дуже тебе кохала.
Так щиро.
Але й так болісно.
Тепер усе скінчилося.
Без мене всім буде легше.
Ні, не буде.
Буде.
Зізнайся. Ти вже про це думав.
Єдине, що я думав, відколи почув, —
що я шкодую.
Це мине.
Ні, не мине.
Швидким кроком руш.
І вам, сер.
Сину мій.
Де бабуся?
Розмовляє по телефону.
Спенсери.
- Дуже дякуємо. - І вам.
- Будемо на зв'язку. - Гаразд.
Як усе минуло?
Незвично.
Це геть інший світ.
Ми б простежили,
та заради хлопців заховали телевізори й бездротові прилади.
Так...
із цим я згоден, але вважаю,
що старшим членам сім'ї слід стежити за настроями ззовні.
Гадаю, нам варто зосередитися на настроях усередині
і подбати про сім'ю.
Діана була частиною цієї сім'ї.
Розлучилася із цією сім'єю.
Розірвання стосунків.
Ампутація,
за яку ти боровся.
А не ми.
Ми всі хотіли, щоб вона залишилася в цій сім'ї.
Але ти наполіг на розлученні.
Тому тепер це справа сім'ї Спенсер.
І тому ми поважаємо їхнє бажання
провести невелику приватну, сімейну церемонію.
Я гадаю, це помилка.
Прем'єр-міністр вважає, що краще влаштувати публічний похорон.
Державний захід за своєю суттю, і я з ним згоден.
Доведеться поїхати із Шотландії
і взяти участь у великій виставі в Лондоні.
Ти змусиш хлопців пройти крізь це?
Їм доведеться іти за труною, перед камерами.
Щоб висловити повагу покійній матері,
як цього прагне народ.
Нам завжди було важко
зрозуміти зв'язок Діани з людьми,
але не можна заперечувати того, чого ми не в змозі пояснити.
Я щойно звідти. Я бачив усе на власні очі.
Люди виходять на вулиці.
Не тільки тут, а по всьому світу, їх сотні, тисячі.
Вони чекатимуть від нас проявів скорботи і співчуття,
хотітимуть, щоб ти була матір'ю нації.
Якщо ти не проти, я буду бабусею Вільяма та Гаррі.
Це для мене важливіше.
І я не хочу вислуховувати лекції про те, як і коли сумувати чи проявляти емоції.
Особливо від того, хто завдав їй найбільшого болю.
Гаразд. Визнаю, я...
Я підвів її у житті.
Але не підведу в смерті.
Ми не можемо мати все одразу. Уже б мали зрозуміти.
Ми не можемо бути приватною сім'єю, коли хочемо,
і публічною, коли нам це зручно.
Знову й знову ми прагнемо всидіти на двох стільцях.
Це неможливо, і час Вільяму це усвідомити.
Так, він сором'язливий хлопчик, а ще — майбутній король.
І коли його мати помирає, і люди сумують,
він має поводитися як король.
Брати й сестри, хай благословить вас Аллах.
Незабаром ми почнемо поминальну службу
за Імадом Ель-Діном Мохаммедом Абделем Мен'емом Файєдом,
сином нашого дорогого брата
Мохаммеда аль Файєда.
У цей час
ми просимо Аллаха
зіслати Мохаммеду аль Файєду
і всій його сім'ї мир і розраду.
З Палацу відповіли?
Ні.
А квіти ми надіслали?
Так.
А листи й подарунки? Досі ні слова?
Ні.
А вірш, який я надіслав, щоб поклали в труну Діани?
Його повернули.
Без подяки.
Чому вони мене цураються?
Чи арабам судилося, щоб Захід їх цурався?
Не бери до серця.
А як інакше?
Ніде жодної згадки про тебе.
Ніби лише одна людина померла.
Але в арабському світі, у Каїрі, Бейруті, Багдаді,
мене вважають героєм.
Не рівняйся на Захід.
Звісно, я рівняюся на Захід.
Не варто.
Завищені очікування несправедливі.
Їх неможливо справдити.
У мене були несправедливі очікування щодо тебе?
Пробач мені.
Пробач...
що розчарував.
Ти був ідеальним.
Ні, не був.
Будь чесним щодо того, яким я був.
Рани загоїть лише правда.
Ні, Доді!
Не покидай мене!
Приємно, що ми спільними зусиллями
намагаємося гідно відреагувати на цю мить
національного горя.
Я радий, що ми дійшли згоди щодо публічного похорону,
і якщо всі сторони згодні провести службу
у Вестмінстерському абатстві, мій офіс почне складати список учасників.
Ми б радили
залучити тих, ким опікувалася принцеса.
Хворих на СНІД, жертв мін...
Сер, принца Вільяма немає в його кімнаті, його ніхто не може знайти.
...офіційних осіб.
Вільяме!
Пусті розмови.
Анно, візьмеш Гаррі?
- Може, він помирає? - Не панікуй.
Вільяме!
- Вільяме! - Вільяме!
Вільяме!
- Вільяме! - Вільяме!
Вільяме!
- Знайшли? - Ні.
- Як це трапилось? - Ми зробимо все можливе.
З нашим персоналом...
- Він повернувся. - Слава Богу.
Яке полегшення.
- Усе гаразд? - Так.
Хвала небесам.
Як ти?
Бідолахи не було 14 годин.
Він ніколи раніше такого не робив.
І якщо він поводиться так нетипово, може, Чарльз має рацію.
Щодо чого?
Що решта країни теж починає поводитися нетипово.
Він наполегливо просив мене допомогти владнати ситуацію.
Як саме?
Поїхати в Лондон перед похороном.
Зробити якусь заяву,
щоб засвідчити біль, який відчувають усі.
Лінії допомоги перевантажені.
Дорослі відкрито плачуть на вулицях.
Не смій.
Здоровий глузд скоро візьме гору.
Не поступайся.
Тіло Діани почне свою останню подорож у суботу.
Далі лунають слова критики,
що королева не розуміє настрою країни.
На тлі відвертих емоцій виникає відчуття,
що королівська сім'я має бути в Лондоні,
у центрі загальної скорботи.
Важко не дивитися на це як психолог.
Є країна, хворе, невтішне дитя,
і є королева, яка від усіх ховається, холодна й далека.
Нездатна бути матір'ю нації, як не була матір'ю нам.
Зараз це не допоможе.
Діти чи народ,
але небажання чи неспроможність бути матір'ю може мати наслідки.
Це жахливо. Вони повинні бути тут.
«Антикоролівські настрої зростають», — пише The Independent,
а Express просить королеву «показати, що їй не байдуже».
Мені нема чого додати.
...що відображає розчарування громадськості
через мовчання Балморалу.
Кількість людей, що їдуть у столицю, зростає щогодини,
а заразом і розчарування нації.
Поки люди покладають квіти і підписуються в книгах співчуття,
королівська сім'я відмовчується за сотні кілометрів, у Балморалі.
Крістофер Пікок зараз у палаці Сент-Джеймс.
Усі знають передумови цієї сумної, нещасливої історії.
- Усі знають... - Мамо.
Хотів спитати...
чи ти не переглянула свою позицію.
Ти ж бачила репортажі.
Було б дуже легко списати все на масову істерію,
але що більше я на це дивлюся
і що більше людей приходить, то більше переконуюся,
що тут щось набагато глибше.
Люди шоковані.
Красива молода жінка загинула в розквіті сил.
Природно, що вони збираються разом,
щоб розділити горе.
Але Корона
вища за імпульс.
На свою біду.
Мамо, я б не пропонував, якби не думав, що це необхідно,
і якби була ймовірність, що це обернеться кепсько.
Чого люди хочуть від мене?
Уваги. І любові.
Любові?
І... розуміння. І підтримки.
І турботи.
І... співчуття.
І театру.
І видовища.
І показовості.
Так. Усього того, що відстоювала Діана.
Усього того, чого очікувала від нас.
Того, за що люди були їй дуже вдячні.
Вони не вважали, що це
видовище чи показовість.
Діана давала людям те, чого ті потребували.
Навіть якщо це лише підтвердження того, що біль і смуток не перебирає.
І приходить до всіх: красивих і привілейованих теж.
За це її обожнювали.
Королева повинна прийняти почуття,
які відчувають усі решта.
Вона мусить їх осягнути і якось передати
через цей крижаний королівський фасад.
Маю надію, тепер ти щаслива.
Тобі нарешті вдалося перевернути мене й цей дім догори дриґом.
Я цього не прагнула.
Облиш.
Дивися, що ти почала.
Це ж справжня революція.
Не обов'язково.
Але якщо зробити з мене ворога,
не з мене особисто, а з того, що я відстоюю...
Незамінна.
...то скидається на те.
За ніч кількість книг співчуття збільшилася від п'яти до п'ятнадцяти.
Імовірно, це означає,
що королівський дім недооцінив...
Вони намагаються показати, хто вони. Що вони відчувають.
Що їм потрібно.
Я знаю, це може лякати, але не варто боятися.
Упродовж багатьох років
ви вчили нас бути британцями.
Може, час показати, що й ви готові вчитися.
Ось так.
- Завтра їдемо в Лондон. - Що?
Ти мене почув.
Хай Бог благословить.
ДІАНА
Дякую, мадам. Коли будете готові.
Я готова.
П'ять, чотири, три...
Після жахливих новин минулої неділі
усю Британію і весь світ накрила
величезна хвиля смутку через смерть Діани.
Усі ми по-своєму намагаємося впоратися із ситуацією.
Висловлювати почуття втрати нелегко,
адже перший шок часто змінює суміш інших почуттів.
Невіра,
нерозуміння,
гнів
і турбота про тих, хто залишився.
Ми всі відчули ці емоції
за останні кілька днів.
ДІАНА — ЛЮБОВ
Тож те, що я кажу вам зараз,
як ваша королева і як бабуся,
я кажу від щирого серця.
Найперше, я хочу віддати належне Діані.
Вона була винятковою та обдарованою людиною.
Хай там що,
вона не втрачала здатності усміхатися і сміятися,
а також надихати інших своєю теплотою і добротою.
Цього тижня в Балморалі ми намагалися допомогти Вільяму й Гаррі
пережити жахливу втрату...
МАМУСЯ
...якої вони й ми усі зазнали.
Ті, хто знав Діану, ніколи її не забудуть.
Мільйони тих, хто її ніколи не зустрічав, але відчуває, що знав, пам'ятатимуть її.
Я вірю, що з її життя можна повчитися,
як і з незвичної і зворушливої реакції на її смерть.
Я розділяю вашу рішучість вшанувати її пам'ять.
Наші думки із сім'єю Діани
й родинами тих, хто загинув разом з нею.
Вони прагнуть зцілення,
щоб зустріти майбутнє без рідної людини.
МАМУСЯ
Хай Бог благословить, хлопці.
Не реагуй.
Дивися вперед або на землю.
Зосередься на ході.
Крок за кроком.
Чому вони плачуть? Вони її не знали.
Вони плачуть не за нею.
Вони плачуть за тобою.
Сподіваюся, завтра ми всі, де б ми не були,
зможемо разом висловити жаль через втрату Діани
і вдячність за її надто коротке життя.
Це наш шанс показати всьому світу
британську націю, об'єднану горем та повагою.
Нехай ті, хто загинув, спочивають із миром,
а ми, кожен із нас,
подякуймо Богу за тих, хто зробив щасливими багатьох людей.
У ПАМ'ЯТЬ ВІКТОРІЇ СТЕЙБЛ 1955–2023
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин