Tak.
Vil du have mysli?
Den smager godt.
Det er en god sang.
Kan du ikke lide den?
Er du sikker på, du er klar?
Jeg foreslog din kostlærer, at du kunne være dagelev et stykke tid.
Hvorfor det?
Bare indtil det er lidt lettere.
Du kunne bo hos mig på Highgrove.
Jeg er okay.
Eller hos farmor på Windsor.
Det er op til dig. Jeg...
- Jeg støtter, hvad du helst vil. - Jeg vil helst det her.
Alt skal være normalt så hurtigt som muligt.
Goddag.
Hvordan går det?
Godt at se dig.
- Vi er glade for at have dig tilbage. - Mange tak.
- Hallo? - Hvordan gik det?
Du er så rar.
Helt ærligt var det lidt ubehageligt.
Han virker vred på mig.
Tja...
- Giv det tid. - Det sagde jeg også.
Det ville alle forstå, men...
Han ville bare tilbage til skolen og væk fra mig.
- Han kan lide sin kostlærer, ikke? - Jo. Dr. Gailey.
Det er da godt.
De er nok også blevet bedre til at håndtere den slags.
Lad os håbe det.
Det var hæsligt, da jeg gik på Gordonstoun.
De ville takle sorg med kolde styrtebade og en lang vandretur på landet.
Er det da forkert?
Det er bedre end en masse opmærksomhed og krammerier.
Ja, på den måde er vi så forskellige.
Har han venner på skolen?
Selvfølgelig.
- Det var dumt spurgt. - Nå? Du havde ingen.
Det er sandt.
Det er bedre for ham at se vennerne.
De passer på ham.
Nogle gange må vi som forældre indrømme nederlag.
- Udmærket. Vi tales ved. - Ja.
Der er en kasse og en sæk med post. Den ene er fra skolen.
Mere end 600 elever ønskede at kondolere.
Det er pænt af dem.
Og den her er breve fra hele verden.
Jeg tror, de fleste er fra unge damer.
Mangler du noget, siger du til.
Kære William.
Vi kender ikke hinanden.
Jeg går to år over dig og bor i et andet kosthus.
Jeg ville blot kondolere.
Jeg kan kun forestille mig, hvordan du har det.
Men du skal vide, at hele B-blokken passer på dig.
Andrew Hartley Potts.
Kære Wills.
Dit tab gør os så ondt.
Kan vi gøre noget, vil alle i ALHG gerne hjælpe dig.
Det gælder også adgang til PlayStation og al den te, du kan drikke.
Kære William. Hele vandpoloholdet tænker på dig.
Vi glæder os til at se dig igen, når du er klar.
Vi håber, du snart er klar, for Kindersley er ikke så god på mål som dig.
Kære William.
Dit tab gør mig så ondt.
Min mor har altid elsket kongefamilien og især prinsesse Diana.
Hun sagde, hun var en engel, og jeg ved, at det er du også.
Jeg vedlægger mit billede. Mine veninder siger, jeg er pæn...
Kære William. Du er så pæn i jakkesæt og slips.
Du vil garanteret se sexet ud med en krone på hovedet.
Du har sikkert en lækker krop, for du dyrker meget sport.
Jeg sender dig min yndlingsbamse.
Hun er blød og rar ligesom mig.
Hold om hende, når du går i seng om aftenen.
Tænk på mig. Jeg håber, hun vil lindre din sorg.
Kære William. Det var tappert at følge din mors kiste.
Jeg tænker konstant på det.
Min mor døde af kræft sidste år,
og jeg tænker på hende hele tiden hver dag.
Jeg ved, hvordan du har det.
Du er ikke alene.
Folk venter på at se...
...prinsessen passere dem på den sidste færd.
Og kongefamilien venter ved porten til Buckingham Palace
på at gøre nøjagtigt det samme.
- Ram nu. - Flot.
Kom nu!
Wales, dr. Gailey beder dig komme til kontoret.
Okay. Tag det.
Et stykke tid vil det sikkert føles,
som om alle kun spørger dig om, hvordan du har det.
Men som din kostlærer...
- Det er jo mit job. - Jeg har det fint.
- Er du sikker? - Ja.
Jeg spørger, da skolen er blevet anmodet om,
at du deltager i et officielt arrangement.
Dronningen og Hertugen af Edinburgh fejrer guldbryllup i år.
Du kan forestille dig de mange deraf følgende arrangementer.
Jeg insisterede på, at du kan afslå.
Og alle nærer fuld forståelse for, hvis du siger nej.
Nej, jeg skal nok være der.
Er du sikker?
Så er det godt, det kun indebærer en halv dag, der starter med
et officielt billede på Buckingham Palace.
Derefter er der gudstjeneste i Westminster Abbey.
Og så frokost på Royal Naval College i Greenwich.
Jeg har talt med din klasselærer.
Du presser dig selv for meget.
Du sidder i timevis på biblioteket og er med i en masse klubber.
Jeg ved, adspredelse hjælper.
Min kone fik skidt nyt for et par år siden...
Hun havde leukæmi.
Hun har det bedre nu.
Men dengang
tog ingen af os rigtig tid til at stoppe op.
Til at tænke...
...sætte farten ned...
...og bearbejde, hvad der skete.
Ville du tale med mig om andet?
Nej.
Tre, to, en.
Tak.
Tre, to, en.
Mange tak. Tre, to, en.
William, smil nu, min egen.
Tre, to, en.
- Det her er morsomt. - Ja.
- Her. - Nej tak.
Det er champagne.
Tag den nu bare.
Jeg har spist en pebermyntepastil hver dag siden 1978!
Der er intet, lidt pebermyntecreme...
- Hvordan går det i skolen? - Hæsligt.
Det samme her.
- Alle er så... - Underlige.
Jeg ville sige "venlige".
Det er det underlige.
At alle er venlige.
Jeg glæder mig til, at alle er normale igen.
Hov, her kommer far. Bag dig...
Okay, er I klar?
Der er et par navne og ansigter,
I skal lade, som om I kender, når de hilser på jer.
Jean, storhertugen af Luxembourg, sidst i 70'erne, hvidt overskæg.
Albert II, kongen af Belgien, store briller, ligner en bankdirektør.
Hans hustru, dronning Paola, en lyshåret italiener.
Hun er sikkert iført en enorm, kulørt hat.
Og kong Harald af Norge er skaldet, og hans hoved ligner et æg.
Royale garder! Præsenter gevær!
Det var vanvid. Man skulle tro, han var popstjerne.
Det overrasker mig ikke.
Han er jo en flot ung mand.
Min familie var vist en kende lamslåede.
Det hele har en snert af déjà vu.
- Som med Diana? - Han ligner jo sin mor meget.
Ja.
Og det gør ondt at se,
for til forskel fra Diana er Will jo meget genert.
- Han ynder slet ikke opmærksomheden. - Hvem ville også det?
Han skal bruge din støtte.
Jeg prøver, men...
Han gør det ikke just let.
Han giver kun knappe svar og er nærmest fjendtlig.
Glem, hvordan han behandler dig.
Jeg er jo ikke selv noget strålende eksempel.
Hertugen af Edinburgh var ordknap og udstrålede liden varme som far.
Forståeligt, hans fars aparte adfærd taget i betragtning.
Vi excellerer ikke som fædre og sønner her i familien.
Du ved, hvad jeg mener om det.
- Det er ingen undskyldning. - Nej, det er det ikke.
Drengene har brug for dig nu.
- Og hvis jeg må sige det... - Sig frem.
Du har også brug for dem.
Hvilken mand ville være stolt af sig selv, hvis han som far har svigtet sine børn?
Har du tid?
De har ringet fra prinsens kontor og spurgt, om din far må komme på besøg.
Her?
I kan bruge mit kontor.
Valentinsdag?
Ja.
Vil du...
Skal jeg skille mig af med dem?
Tak.
Der er altid næste år.
Goddag.
Jeg håber ikke, du havde andre planer.
Jeg ville bare se,
hvordan du har det.
Fint.
Og skolen?
Fint.
Venner?
Fint.
Jeg hører, du slog skolens rekord i svømning?
- 50 meter? - Juniorrekorden.
Det var flot.
Jeg talte med Harry i går, og...
Jeg foreslog, at det kunne være rart, hvis vi alle tre ... besøgte mors grav.
Og lagde blomster.
Det er måske for tidligt.
Der var også noget andet.
Jeg vil gerne have jer begge to med til Canada i påsken.
Tanken er at kombinere nogle officielle arrangementer
med fire dages skitur i Whistler.
- Bare os tre. - Jeg ville se nogle venner.
Jeg tror, det vil være sundt for os.
Som familie.
Og for dig.
Og Harry.
Det var pinefuldt.
- Det var et forsøg værd. - Ja, og han var helt afvisende.
Det har han ret til.
Og hvis jeg havde talt sådan til min far.
- Det var en anden generation. - Jeg er helt mørbanket.
Sådan er det at være far.
Og det er sikkert også dit livs vigtigste rolle.
- Det ved jeg. - Nej, det ved du ikke!
Det er tydeligt at se. Jeg ved, når du ved det, og så siger jeg til.
Javel!
Hvor jeg dog savner dig.
Hvornår kan vi ses?
Ikke endnu.
- Ja. - Det er for tidligt.
Ja.
Fastlåst af folkets meninger.
Hvad med dig? Klarer du dig?
Du skal slet ikke være urolig for mig.
Du er så tålmodig.
Så galant.
Men du må jo have lidt, min egen.
Ja, stakkels mig.
Det er ekstraordinære omstændigheder.
Jeg har det fint.
Vi tales ved i morgen.
Okay, det ser jo godt ud.
Ja, De kan se i rejseplanerne, at der også er tid til at hvile.
Hvem er den italienske mand?
- Massimo Bueno. - Åbn!
- Vi mødte ham på Highgrove dengang... - Fint.
Han er ret god, ikke?
Han er meget ferm, og de planlægger sikkert...
...en plan om ... at læse...
...i udlandet...
...for dårligt stillede unge.
- De vil have Prince's Trust som partner. - Det lyder spændende.
Hvilke...
Hvilke lande overvejer de?
Det er et fælles initiativ med Italien og Sverige, så jeg tror...
- Godt at se Dem, Deres Højhed. - Mange tak.
- Mange tak, Deres Højhed. - Tak.
- Velkommen. - Mange tak.
- Hvad sker der? - Undskyld, jeg vidste det ikke.
- Vidste du noget om det? - Nej.
Charles, prinsen af Wales, og William og Harry,
ankom til aften i Vancouver på seks dages besøg i provinsen.
De tre prinser har de næste to dage offentlige arrangementer
før en skiferie i Whistler. CTV's Colin Gray har mere.
G&T eller whisky?
Øl er fint.
Tag godt imod deltagerne...
- Goddag. - Goddag.
- Godt at se dig. - Goddag.
Wendy Goodson fra Peru.
Hvad var din rolle i flyvevåbnet i de fem år?
- Jeg arbejdede med fragt. - Ja.
Og var med i Operation Ørkenstorm.
Velkommen. Du spiller sammen med Matt Sutherland, der er nygift...
For mor.
- Med din gymnasiekæreste? - Ja.
Hun går ikke i gymnasiet mere.
For mor.
Han har arrangeret officielle besøg for os i morgen.
- Hvem? - Far.
Det hørte jeg godt. En døveskole om morgenen.
En rundtur på et rumcenter om eftermiddagen.
Han lover, de har spærret af.
For at holde pigerne væk.
-"Gift dig med mig! Jeg elsker dig!" - Flet næbbet!
Jeg er bare jaloux.
Ingen har nogensinde skreget sådan efter os rødhårede.
Byen har fået et nyt teenageidol.
Høj, lyshåret og smuk som sin mor. Prins William er en officiel sensation.
Verden er helt vild med William.
Prinsen rødmer og smiler skælmsk
og kan til tider virke genert over al opsigten.
Men for de mange piger, der higede efter ham, øgede det blot interessen.
- Han er den sande drømmeprins. - Jeg elsker ham.
Han sagde hej og gav mig hånden.
Jeg rørte hans hånd!
Månens kredsløb skyldes tyngdekraft,
så den er uløseligt knyttet til Jorden.
Men man kan ikke tage det indbyrdes forhold for givet,
da Månen faktisk lader til at have sin egen, mere diskrete vilje.
Hvad med at lægge blødt ud med Mathew's Traverse-løjpen?
Derefter kan vi tage Saddle her, som er lidt sværere,
eller hvis vi har mod på det, kan vi tage Couloir Extreme.
Den omtales som "2.500 fods helvede, der går lige i lårene".
Ja!
Vi tager Couloir.
Jeg har sagt til alle, at de næste par dage vil vi ikke forstyrres.
Det er bare os tre, alene på ferie.
Der er kun en ganske kort ting, som vi skal have overstået.
Et billede med nogle udvalgte journalister.
Nej.
Og så kan vi starte.
Willy, sådan er det jo.
- Vi giver dem noget, så de lader os være. - Jeg hader det.
Det er så lidt.
Jeg har gjort 1.000 gange mere, end jeg gik med til.
Og jeg har prøvet at beskytte dig,
men det er desværre noget, vi må lære at leve med.
Men jeg hader det.
Hader pressen og folkemængden.
Vi skulle være alene, men bliver vist frem for dem, vi hader mest.
Ja, ja. Det er ulideligt, men...
At blive vred og nægte at stå frem vil jo ikke gavne dig.
Det er ikke mig, der vil tækkes pressen med mit imageproblem.
Det var ret hårdt sagt.
Han sagde jo, ferien ville omfatte offentlige pligter.
Jeg er ligeglad.
Det er sandt, og han skal høre det.
Herovre, William!
Smil!
- William! - Her, Deres Kongelige Højhed!
- William! - Herovre, William!
- Prins William! - William!
Sagde han det? "Hader"?
Gentagne gange.
Det er én ting at hade pressen.
Især efter, hvad der skete med hans mor.
Men at tænke sådan om folket...
Det er ikke ideelt for en tronfølger.
Vi skal også huske på, at han kun er teenager.
Ja, der tog tilbage til skolen efter begravelsen
og har svært ved at tale om sin mors død.
- Det kan vi ikke tvinge ham til. - Men vi kan opfordre til det.
Der er risiko for, at han simpelthen
lukker af for alt.
Og så rammer det ham senere i livet.
Tårer og selvmedlidenhed er ikke noget, vi ynder her i familien.
Det er ikke selvmedlidenhed, men sorg.
Og det skal han for sin egen skyld have afløb for.
Taler du med ham, mor?
Det er lettere, når det ikke er en forælder.
Han holder så meget af dig.
Er det ikke nu, der er allermest brug for en forælder?
KÆRE PHILIP.
DIN FAR
KÆRE FAR.
- Må jeg bede om en peberfrugt? - Ja.
Værsgo.
Og til dig?
Jeg blev ringet op.
Dronningen og Hertugen af Edinburgh inviterer til te på søndag.
Okay. Mange tak.
Hvad vil du have?
Goddag.
Prins William, Deres Højhed.
Og farmor og farfar?
De har overladt os til os selv.
Eller de mente, vi burde være alene.
Jeg var enig med dem.
Hvorfor?
- Fordi vi må tale sammen. - Om hvad?
- Du er vred på mig. - Jeg er ikke vred på dig.
Det er åbenlyst. Jeg kan mærke det.
Pressen og den uønskede opmærksomhed
kan have gjort dig vred, men du retter frustrationerne mod mig.
- Er det så underligt? - Ja, det er det for mig.
Jeg forstår det ikke.
Du kan ikke bare smile.
Hjælp mig med at forstå det.
For det første...
Du nævner hende ikke.
- Vi taler ikke om hende. - Nej, og det burde vi gøre.
Jo mere, jo bedre.
Om hendes liv og om...
...vores minder om hende.
Tror du ikke, jeg vil det?
Måske vil du ikke mindes om, hvordan vi nåede så vidt?
Kan der være en forbindelse mellem, hvad der skete, og din rolle?
Du antyder forhåbentlig ikke, hvad jeg tror!
Lad os få én ting på det rene.
Din mors død var en frygtelig tragedie.
Den skyldtes en uansvarlig mand, som drak for meget.
Så kørte han bil og kørte for hurtigt for at ryste fotograferne af sig.
Det ved vi begge to, hun før havde bedt om.
Hvorfor var hun i Paris?
- Det valgte hun. - Med ham og dem?
- Hun valgte det. - Uden royal beskyttelse!
Det var ikke mig. Jeg insisterede på politibeskyttelse.
Hun skulle have holdt sig fra familien Fayed!
Hun havde været sikker hos os. Det er din skyld, hun ikke var!
Nej, du kørte ikke bilen. Du drev hende i favnen på dem, der gjorde.
Fordi du gjorde hende ulykkelig.
Ved at elske en anden.
Hvis du drager de
konklusioner, så...
...har du ret til det, men...
Det gør mig ked af det,
og det er dybt uretfærdigt.
Mit ansvar over for mor sluttede, længe før hun tog til Paris.
Ulykken var på ingen måde min skyld!
At antyde det er intet mindre end skandaløst!
Er det?
Ja.
Anklagen frastøder mig.
Ligesom alt frastøder dig ved mig.
Jeg ved ikke, hvad du mener. Jeg er umådeligt stolt af dig.
Stolt af, hvordan du takler det, og den, du udvikler dig til at være.
Stolt af din popularitet.
Hvornår har du glædet dig over andres popularitet?
Du vil jo aldrig overskygges.
- Sludder. - Det passer.
Alle dine og mors julelege om opmærksomheden.
Historier i pressen, alle jeres overskrifter.
- I ville altid overgå hinanden. - Ingen overgik din mor.
Jeg minder dig om hende.
Derfor hader du mig.
William, jeg må indrømme, jeg...
Det har været underligt.
Måske uhyggeligt at se jeres ligheder.
Den måde...
...folket hylder dig på, beundrer dig på, og hvordan du vækker noget i dem.
Og jeg skal indrømmet stadig vænne mig til det, for jeg...
Du ligner hende jo.
Men det er ikke negativt. Det er faktisk ret vidunderligt.
Det er kun naturligt
for en mor og en søn.
Jeg...
Jeg ved, jeg har begået fejl.
Det gør alle forældre. Gid jeg havde din mors følelsesmæssige intelligens.
Undskyld, jeg ikke har
været opgaven moden
på den måde, som du ønskede, men...
Folk forstår ikke, at jeg også sørger.
Gør du?
Din sorg? Taler du med mig om din sorg?
Ja, naturligvis.
Tror du ikke, jeg også er knust?
Din mor og jeg nåede til enighed. Vi var...
Nåede til enighed?
Er du fuldstændig blind?
Hun elskede dig.
Hun var kun i Sydfrankrig
for at undgå at se dig holde fødselsdag for "den anden".
Jeg forstyrrer vel ikke? Dr. Gailey lukkede mig ind.
Undskyld.
Du har intet at skamme dig over. Hedder de noget?
Det er Claudia Schiffer, Cindy Crawford og Naomi Campbell.
I mine unge dage var det Rita Hayworth, Betty Grable og Lana Turner.
Siger de dig noget?
- Nej. - Nej, naturligvis.
Et uovervejet træk.
Du går bersærkergang som en anden viking.
- Og igen. - Pis.
Tal pænt.
- Revanche? - Nej.
Ikke, når du har det sådan.
Man skal aldrig spille skak med følelserne.
Hvad er der?
- Det er familien. - Nå, familien.
Der er delte meninger blandt psykologer.
Dem, der mener, et barn aldrig skal adskilles fra familien,
og dem, der mener, de hurtigst muligt skal frelses fra familien.
Det er ikke alle i familien.
Bare du-ved-hvem.
Tja.
Og før vi taler om dig og din far...
Jeg formoder, det er din far.
...vil jeg tale med dig om noget andet.
Rygsmerter.
- Hvad? - Jeg får tit ondt i ryggen.
Og når det sker, er det lettest at fokusere på det.
Rygsmerter, nakkesmerter eller skuldersmerter.
Frem for hvad smerterne skyldes.
Uforløst vrede.
Skyldfølelse.
- Eller frastødelse. - Han frastøder mig ikke.
Jeg frastøder ham.
Tro, hvad du vil, men det passer ikke.
Måske er du vred på din far,
fordi det er mere acceptabelt end at indrømme,
hvem du faktisk er vred på.
Det indså jeg, da jeg så dig i Greenwich med alle de piger.
- Og igen i Toronto. - Vancouver.
Du er pludselig en offentlig figur.
Et folkeeje.
Og det er ikke let.
Jeg hader det.
Når de skriger og råber. Al den opmærksomhed.
Det er, som om de tror, at fordi jeg...
...ligner hende, er jeg som hende.
Det er du slet ikke.
Det ved jeg alt om.
Mon du er vred på hende for at være alt det, du ikke selv er?
Hun yndede rampelyset.
Hun elskede folkets beundring, ligesom du tror, du skal elske det.
Men hader.
Kan det tænkes, du er vred på hende, fordi...
Fordi hun forlod dig?
Og lod dig om at løfte arven?
Bortset fra, at en søn ikke må være vred på sin mor.
Især ikke når han sørger over hende...
...og savner hende inderligt.
I stedet går det ud over en anden.
Der bebrejdes for,
at hun er gået bort.
En bebrejdelse, jeg er vis på, han ofte retter mod sig selv.
Det gør vi alle.
Men det er ikke vores skyld.
Og det er ikke hans skyld.
Og en skønne dag
når du selv er far,
og din søn ser på dig med mord i blikket,
og du beder om hans tilgivelse,
som din far lige nu beder om din,
og som jeg selv
alt for få gange har bedt om hans...
Tja...
Måske vil du da huske vores samtale?
Afsted med dig.
- Er min far på kontoret? - I haven.
Tak.
Hej, far.
Willy.
Hvad laver du her, min ven?
Er du ikke på skolen?
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen