Hvala.
Želiš li malo mislija?
Ukusan je.
Ova mi se sviđa.
Tebi ne?
Sigurno si spreman za ovo?
Jučer je tvoj školski nadzornik predložio da dolaziš na nastavu od kuće.
Zašto?
Samo dok ne postane malo lakše.
Možeš biti sa mnom u Highgroveu.
Dobro sam.
Ili s bakom u Windsoru.
Naravno, ti ćeš odlučiti. Samo želim da ideš svojim tempom.
Ovo je moj tempo.
Želim da što prije sve opet bude normalno.
Visočanstvo.
Kako si, Williame?
Bok.
- Drago nam je što si opet s nama. - Hvala, gospodine.
Halo?
Kako je prošlo?
Draga si.
Bilo je malo neugodno, iskreno.
Kao da je nekako ljut na mene.
Dobro. Treba vremena.
To sam i ja rekao.
Svi bi razumjeli, ali...
Jedva je čekao da se makne od mene i ode u školu.
- Rekao si da voli svog nadzornika. - Da, dr. Gaileyja.
To je ohrabrujuće.
Sigurno se danas bolje snalaze u ovakvim situacijama.
Nadajmo se. Bilo bi mu grozno u Gordonstounu iz mog vremena.
Oni bi kao terapiju za tugovanje dali hladan tuš i maratonski marš.
Što tome nedostaje?
Bolje nego dizanje frke i pretjerani obzir.
Da. U tome smo različiti.
Ima li prijatelje u školi?
Naravno. Kakvo je to pitanje?
Pa ti ih nisi imao.
Istina.
Bolje da je s društvom.
Oni će ga pripaziti.
Ponekad, kao roditelji,
moramo priznati poraz.
- Dobro. Čujemo se ubrzo. - Da.
Imamo dvije pošiljke. Ova je iz škole.
Više od 600 dečki izrazilo je sućut.
Jako lijepo.
A ova sadrži pisma iz cijelog svijeta.
Uglavnom od mladih dama.
Ako nešto trebaš, znaš gdje sam.
Dragi Williame, ne poznajemo se.
Dvije sam godine stariji i u drugom sam domu,
ali htio sam ti izraziti sućut.
Ne mogu zamisliti kroz što prolaziš.
Znaj samo da smo svi iz bloka B uz tebe.
Andrew Hartley Potts.
Dragi Wills,
svima nam je jako žao.
Samo znaj da su svi dečki uz tebe
ako zatrebaš bilo što.
To uključuje pravo prve igre na PlayStationu i beskonačno čaja.
Dragi Williame, svi u vaterpolskom timu mislimo na tebe.
Veselimo se što ćeš se vratiti kad budeš spreman.
Nadamo se što prije
jer ti Kindersley nije ni do koljena.
Dragi Williame,
tužna sam i suosjećam s tobom.
Moja majka oduvijek voli kraljevsku obitelj,
osobito princezu Dianu.
Kaže da je bila anđeo, a ja znam da si i ti anđeo.
Prilažem svoju sliku. Prijatelji kažu da sam jako lijepa...
Dragi Williame,
tako si sladak u odijelu i kravati.
Sigurno ćeš izgledati seksi kad budeš nosio kraljevsku krunu.
Kladim se da imaš sjajno tijelo jer se baviš sportovima.
Šaljem ti omiljenog plišanca.
Umiljat je poput mene.
Čvrsto ga zagrli kad kreneš spavati
i misli na mene. Nadam se da će ti pružiti utjehu.
Dragi Williame, tako si hrabar što si hodao iza majčina lijesa.
Samo o tome mislim.
Lani mi je mama umrla od raka
i stalno mislim na nju.
Znam kako se osjećaš.
Nisi sam.
Ovi ljudi čekaju da vide
princezu naroda na posljednjem putovanju.
Kraljevska je obitelj pred vratima Buckinghamske palače...
I oni čekaju isto.
KRUNA
- Sjajno, stari. - Dobar pogodak.
Idemo!
Wales, dr. Gailey te zamolio da dođeš u njegov ured.
U redu. Evo ti.
Neko će ti se vrijeme činiti
da te svi samo pitaju kako si.
Ali, ja sam školski nadzornik
i to mi je posao.
Dobro sam.
- Sigurno? - Da, gospodine.
Pitam jer je škola zaprimila zahtjev da te pustimo na službeni događaj.
Kraljica i vojvoda od Edinburgha
ove godine slave zlatni pir.
Kao što znaš, mnogo je komemorativnih događaja.
Inzistirao sam da ti se da pravo da odbiješ.
I uvjerili su me da će svi razumjeti ako to učiniš.
Ne, u redu je. Ići ću.
Stvarno?
Dobra je vijest da ćeš biti odsutan samo pola dana.
Najprije trebaš
na službeno fotografiranje u Buckinghamskoj palači,
a zatim na misu zahvalnicu u Westminsterskoj opatiji.
Pa ručak u Kraljevskoj pomorskoj školi u Greenwichu.
Razgovarao sam s tvojim učiteljem.
Kaže da radiš punom parom.
Ostaješ u knjižnici dokasno. Ideš na dodatne sastanke.
Znam da distrakcija pomaže.
Prije nekoliko godina moja je žena primila loše vijesti.
Leukemija.
Gđa Gailey sad je bolje.
Ali tada
nijedno od nas nije htjelo zastati,
na trenutak
usporiti
i shvatiti što se doista događa.
Jeste li me zbog još nečeg zvali?
Nisam.
Tri, dva, jedan.
Hvala.
Tri, dva, jedan.
Hvala. Tri, dva, jedan.
Williame, samo se smiješi, dušo.
Tri, dva, jedan.
- Ludilo zabava. - Da.
Evo.
- Ne, hvala. - Unutra je šampanjac.
Hajde, znaš da želiš.
Još od 1978. uzimam mentol svaki dan. Zamisli!
Ništa nije bolje od slatke kreme od mente...
Kako je u školi?
Usrano.
I meni.
- Svi su tako... - Čudni.
Zapravo, htio sam reći ljubazni.
To i jest čudno.
Previše su ljubazni.
Jedva čekam da opet svi budu normalni.
Pazi, eto tate.
Dobro. Hoćemo li?
Nekoliko imena i lica.
Glumite da ih se sjećate kad vam priđu.
Jean, vojvoda od Luksemburga, kasne sedamdesete, bijeli brkovi.
Albert Drugi, belgijski kralj,
velike naočale, izgleda kao upravitelj banke.
Njegova supruga, kraljica Paola, plava, Talijanka.
Mogao bih se kladiti da će doći s ogromnim, prešarenim šeširom.
I norveški kralj Harald.
Ćelav je, a glava mu je u obliku jajeta.
Kraljevska flota!
Oružje!
Poludjele su. Kao da je stigla neka pop zvijezda.
Nisam iznenađena.
Zgodan je dečko.
Moja obitelj nije znala što bi.
Sve mi je kao déjà vu.
Misliš na Dianu?
Nevjerojatno sliči majci.
Da.
Bolno je to gledati
jer, za razliku od Diane, Will je sramežljiv
i nije mu ugodna takva vrsta pažnje.
A kome bi bila?
Treba tvoju podršku.
Trudim se, ali ne olakšava mi.
Tako je šutljiv da se čini da je neprijateljski raspoložen.
Nije važno što ti dobivaš od njega.
Nisam baš imao najbolji uzor.
Vojvoda od Edinburgha nije baš bio najotvoreniji i najprivrženiji otac.
A to ni ne čudi s obzirom na njegova oca.
U ovoj obitelji očevi i sinovi nemaju bajan odnos.
Znaš što mislim o tome.
To nije izlika.
Stvarno nije.
Dečki te trebaju više nego ikad.
I ako smijem...
Reci.
I ti njih trebaš.
Kako bi se mogao pogledati u ogledalo ako znaš da si podbacio kao otac?
Mogu kratko?
Zvali su iz ureda princa od Walesa i pitali može li te otac posjetiti.
Ovdje?
Predložio sam svoj ured.
Valentinovo.
Da.
Želiš li
da ih se riješim?
Hvala.
Bit će ih i dogodine.
Visočanstvo.
Nadam se da te ne ometam.
Htio sam vidjeti
kako si.
Dobro.
Kako je u školi?
Dobro.
S prijateljima?
Dobro.
Čuo sam da si oborio školski rekord u plivanju na 50 metara.
Juniorski rekord.
Bravo.
Jučer sam razgovarao s Harryjem.
Mislio sam da bi bilo lijepo da svi zajedno
posjetimo mamin grob.
Odnesemo cvijeće.
Možda je prerano.
Ima još nešto.
Želim da obojica sa mnom idete u Kanadu za uskršnje praznike.
Mislio sam spojiti nekoliko poslovnih obaveza
s četverodnevnim odmorom na skijanju u Whistleru.
- Samo nas trojica. - Imao sam planove s prijateljima.
Mislim da bi nam godilo.
Našoj obitelji.
Tebi.
I Harryju.
Bila je to agonija.
- Bar si se potrudio. - Bacio mi je taj trud u facu.
Ima pravo na to.
- Zamisli da sam ja tako razgovarao s ocem. - Druga generacija.
Iskreno, ubio me u pojam.
Sve je to dio očinske uloge,
vjerojatno najvažnije uloge koju ćeš ikad imati.
Znam.
Ne, ne znaš.
Misliš da znaš, ali ne znaš. Znat ću kad budeš znao pa ću ti javiti.
Super!
Bože, nedostaješ mi.
Kad te mogu vidjeti?
Ne još.
- Da. - Prerano je.
Da.
Zatvor javnog mišljenja.
Kako si ti u svemu ovome?
Ne brini se ti za mene.
Tako si strpljiva.
Galantna.
Toliko si propatila kroz ovo, jadnice moja.
Ma joj, jadna ja.
Ovo su izvanredne okolnosti.
Dobro sam.
Čujemo se sutra.
Dakle, dobro izgleda.
Da, vidite u dokumentima i planovima putovanja
da ćete se moći i odmoriti.
Tko je Talijan?
- Massimo Bueno. - Otvori usta.
- Upoznali smo ga u Highgroveu. - Dobro.
Dobar je, zar ne?
Mislim da je vrlo upućen i navodno planiraju
plan za smještaj
u inozemstvo...
za mlade u nepovoljnom položaju. Žele vašu humanitarnu zakladu za partnera.
To je odlično. Na koje su...
Na koje su zemlje mislili?
Inicijativa je u suradnji s Italijom i Švedskom, pa vjerujem...
DIANA TE JE VOLJELA! I BILA BI JAKO PONOSNA!
MILJENIK KANADE
- Lijepo vas je vidjeti, Visočanstvo. - Hvala.
- Hvala, Visočanstvo. - Zdravo.
- Dobro došli. - Velika hvala.
- Što je ovo? - Oprosti, nisam imao pojma.
- Znao si za ovo? - Ne.
Princ od Walesa sa sinovima, Williamom i Harryjem,
stigao je u Vancouver u šestodnevni posjet Britanskoj Kolumbiji.
Dva će dana trojica prinčeva prisustvovati javnim događajima
prije nego što se povuku u Whistler na skijanje.
Reportaža Colina Graya.
Gin i tonik ili viski?
Samo pivo.
Pozdravimo naše igrače...
- Kako si? - Zdravo.
- Pozdrav. - Bok.
Wendy Goodson, rođena u Peruu.
U zračnim je snagama pet godina. U kojem svojstvu?
- Zračne snage. Dostava tereta. - Da.
Služila si u Pustinjskoj oluji.
Dobro došla u emisiju. S tobom igra Matt Sutherland, upravo se oženio...
Za mamu.
- Ljubav iz srednje škole? - Da.
Više nije u srednjoj školi.
Za mamu.
Zakazao nam je službene posjete za sutra.
- Tko? - Tata.
Da, čuo sam. Škola za gluhe ujutro.
I poslijepodne obilazak nekog svemirskog centra.
Rekao mi je da će ga zatvoriti.
Da cure ne uđu.
-„Oženi me, Williame! Volim te!” - Odjebi!
Samo sam ljubomoran.
U povijesti čovječanstva nitko nije vrištao za riđokosim dečkom.
Stigao je novi tinejdžerski srcolomac.
Visok, plavokos i blagoslovljen izgledom svoje majke,
princ William službeno je senzacija.
DEČKO KOJEG ŽELIMO
Svijetom je zavladala Willsmania. Rumenio se i smiješio,
a čini se da mu nije bilo ugodno biti u centru pažnje.
Mnogim je djevojkama koje su ga dozivale zbog toga bio još privlačniji.
JA SAM ONA PRAVA
- On je pravi princ iz bajke! - Volim ga.
Pozdravio me i rukovao se sa mnom.
Rukovali smo se!
Sam Mjesec u orbiti drži sila gravitacije,
što znači da je neraskidivo povezan sa Zemljom.
Ali ta se veza ne smije uzeti zdravo za gotovo.
Mjesec, izgleda,
ima svoju vlastitu volju.
DIANA TE JE VOLJELA!
Mislio sam da krenemo s laganom stazom, Mathew's Traverse,
a onda ćemo se spustiti niz Saddle, ona je malo teža,
ili, ako baš želimo briljirati, imamo i Couloir Extreme.
Zovu je „760 m pakla za bedra”.
To!
Onda Couloir.
Svima sam rekao da nas idućih nekoliko dana
više ne prekidaju.
Sad smo samo nas trojica na našem obiteljskom odmoru.
Moramo samo prvo riješiti nešto kratko.
Slikanje s nekolicinom pozvanih novinara.
Ne.
I onda možemo krenuti.
Willy, tako to ide. Dat ćemo im nešto i ostavit će nas na miru.
- Znaš da mrzim to. - Nije previše.
Tisuću je puta više od dogovorenog.
Pokušao sam te maksimalno zaštititi od toga,
ali bojim se da svi moramo naučiti živjeti s tim.
Mrzim to.
Mrzim novinare. Mrzim mase. Zašto si rekao da idemo nekamo sami,
a doveo nas pred ljude koje najviše mrzimo?
Znam. Nepodnošljivo je, ali...
Ako se ljutiš i bježiš od njih, ne predstavljaš se u dobrom svjetlu.
Ja to ne trebam raditi. Nemam ja problema s imidžom.
Bio si prilično grub.
Rekao je da ćemo spojiti službene dužnosti i praznike.
Nije me briga.
Istina je. Mora je čuti.
Ovamo, Williame!
Nasmiješite se!
- Williame! - Ovamo, Vaše Visočanstvo!
- Williame! - Ovamo, Williame!
- Prinče Williame! - Williame!
Baš je tako rekao? Da ih mrzi?
Više puta.
Jedno je mrziti novinare. Razumljivo, nakon svega s njegovom majkom.
Ali takav stav prema javnosti...
Nije sjajan za budućeg prijestolonasljednika.
Nemojmo zaboraviti da je on tek tinejdžer.
Da, ali vratio se u školu odmah poslije pogreba
i ne želi izraziti što osjeća zbog majčine smrti.
To ne treba siliti.
Ali se može potaknuti.
No postoji opasnost da će samo sve to potisnuti
i trpjeti grozne posljedice poslije.
Suze i samosažaljenje nisu baš uobičajeni u ovoj obitelji.
Ne govorim o samosažaljenju, nego o tugovanju.
Mora to izbaciti iz sebe za svoje dobro.
Razgovaraj s njim, mama.
Ponekad je lakše kad ne govori roditelj.
Znaš koliko te voli.
Ali nije li mu upravo sada roditelj najpotrebniji?
DRAGI FILIPE...
TVOJ OTAC
DRAGI TATA...
- Mogu li dobiti jednu papriku? - Da.
Izvoli.
Što ćeš?
Imao sam poziv.
Kraljica i vojvoda od Edinburgha zovu te na nedjeljni čaj.
- U redu. Hvala. - Krumpir?
Što ćeš?
Visočanstvo.
Princ William, Visočanstvo.
A baka i djed?
Ostavili su nas nasamo.
Rekli su mi da misle da bismo trebali biti nasamo.
Složio sam se s njima.
Zašto?
- Jer ti i ja moramo razgovarati. - O čemu?
- Ljut si na mene. - Nisam ljut na tebe.
Daj, vidim da jesi. Osjećam.
Novinari i sva ta nova neželjena pozornost koju dobivaš
možda su te uzrujali,
ali sve tvoje frustracije usmjerene su na mene.
Zar je to čudno?
Meni jest.
Iskreno, ne znam što bih.
Nemoj se samo podsmjehivati.
Pomozi mi shvatiti.
Kao prvo,
ne spominješ je. Ne razgovaramo o njoj.
Slažem se i trebali bismo više razgovarati o njoj.
O njezinu životu,
o sjećanjima na nju.
Zašto misliš da to ne želim?
Ne želiš se prisjećati kako smo došli do ovoga.
Ne misliš li da si ti imao ulogu u ovome gdje se sad nalazimo?
Nadam se da ne insinuiraš ono što mislim.
Razjasnimo nešto.
Smrt tvoje majke bila je strašna tragedija
do koje je došlo jer je neodgovoran čovjek previše popio
pa sjeo za volan i prebrzo vozio da pobjegne od fotografa.
- Znamo da je ona to često poticala. - A to što je bila u Parizu?
- Njezin izbor. - S onim čovjekom.
- Njezin izbor. - Bez kraljevske zaštite!
Nisam ja kriv. Uvijek sam govorio da treba policijsku zaštitu.
Niste je trebali pustiti blizu Fayedovih!
Trebala je biti na sigurnom s nama. A ti si kriv što nije.
Ne, nisi ti vozio auto, ali si je poslao u naručje onih koji jesu.
Jer je zbog tebe bila tako nesretna.
Jer si volio drugu.
Ako želiš stvoriti
tu poveznicu, onda...
Imaš pravo na to, ali...
To me jako uznemirava
i veoma mi je ružno.
Prestao sam biti odgovoran za mamu mnogo prije Pariza.
Ni po čemu nisam kriv za tu nesreću.
- Nečuveno je i sugerirati da jesam. - Je li?
Jest.
Zamjeram ti optužbu.
Uz sve ostalo što mi zamjeraš?
Ne znam o čemu govoriš. Ne mogu biti ponosniji na tebe.
Na to kako prolaziš kroz ovo, na to kako odrastaš,
na tvoju popularnost.
Otkad ti uživaš u tuđoj popularnosti?
- Znamo da voliš biti u prvom planu. - Glupost.
Istina je.
Sve one igre nadmetanja koje ste ti i mama igrali.
Priče u novinama. Natjecanja za naslovnice.
- Samo da zasjenite jedno drugo. - Nju nitko nije zasjenio.
Misliš da sam isti kao ona. I mrziš me zbog toga.
Williame, priznajem, ja...
Čudno mi je,
možda i uznemirujuće vidjeti sličnosti.
To kako se ljudi povezuju s tobom,
obožavaju te, to kako pokrećeš nešto u njima.
I da, dobro, još se navikavam na to jer...
Vidim je u tebi.
Ali to nije nešto loše. Zapravo je nešto divno.
I prirodna je pojava
za majku i sina.
Gle...
Znam da nisam bio savršen.
Nitko nije. Da sam imao barem pola emocionalne inteligencije tvoje majke.
I žao mi je što nisam
ispunio očekivanja
koja si imao od mene, ali...
Ljudi ne razumiju da i ja tugujem.
Stvarno?
Ti tuguješ. Govoriš mi o svom tugovanju?
Naravno.
Misliš da mene ovo nije shrvalo?
Tvoja majka i ja tek smo bili izgladili odnos...
Izgladili odnos?
Gdje ti živiš?
I dalje te je voljela
i htjela je na jug Francuske
samo da ode dok priređuješ rođendansku proslavu za onu.
Nadam se da ti ne smeta. Dr. Gailey me pustio unutra.
Oprosti.
Nemaš se čega sramiti.
Imaju li imena?
To su Claudia Schiffer, Cindy Crawford i Naomi Campbell.
U moje su vrijeme bile Rita Hayworth, Betty Grable i Lana Turner.
Čuo si za njih?
- Ne. - Naravno.
To je bilo nesmotreno.
Srljao si kao poremećeni Viking.
- Opet isto. - Sranje!
Pazi na rječnik.
Osveta?
Ne.
Ne kad si u ovom stanju.
Šah se ne igra emocijama.
Što se događa?
Obitelj.
Aha, obitelj.
Psiholozi se ne slažu.
Jedni misle da djecu ne treba razdvajati od obitelji,
a drugi da dijete treba što prije spasiti od obitelji.
Nije problem u svima.
Samo znaš-već-kome.
Da, pa...
Prije razgovora o tebi i tvom ocu...
Vjerujem da je o njemu riječ.
Želim razgovarati o nečem drugom.
Bol u leđima.
- Molim? - Ponekad je osjetim.
A kad je osjetim, lakše mi je reći da je bol samo to.
Bol u leđima ili vratu ili ramenima.
A ne ono što je zapravo uzrokuje.
Nerazriješena ljutnja.
Osjećaji krivnje.
Zamjeranje.
Ne zamjeram mu.
On zamjera meni.
Ne, mislim da to nije istina.
Ali možda si ljut na oca
jer je to prihvatljivije od priznanja
na koga si stvarno ljut.
To mi je palo na pamet kad sam te gledao u Greenwichu s onim djevojkama.
A onda u Torontu.
Vancouveru.
Odjednom si postao javna osoba. Javno vlasništvo.
A to nije lako.
Mrzim to.
To vrištanje, viku i pozornost.
Kao da misle, zato što
izgledam kao ona, da sam poput nje.
Nisi ni blizu poput nje.
Ja to znam.
Je li moguće da se ljutiš na nju jer je bila ono što ti nisi?
Uživala je pod reflektorima.
Bila je samouvjerena pred masom.
Sad misliš da i ti moraš biti takav.
Mrzim to.
Je li moguće da si ljut na nju
zato što te ostavila?
Da se nosiš s tom ostavštinom.
Ali kakav se to sin može ljutiti na majku?
Osobito kad tuguje za njom
i silno mu nedostaje.
Iskaljuješ se na nekom drugom.
I kriviš njega
za to što nje više nema.
Siguran sam da je i on sam sebe za to stotinu puta optuživao.
Kao i svi mi.
Ali nismo mi krivi.
I nije on kriv.
I jednog dana,
kad postaneš otac,
a tvoj sin bude zurio u tebe ubojitim pogledom
dok se ti moliš za njegov oprost,
kao što se tvoj otac sada moli za tvoj,
kao što sam se ja sramotno premalo puta molio za njegov...
Eto...
Možda se sjetiš ovog razgovora.
Idi.
- Je li moj otac u radnoj sobi? - U vrtu je.
Hvala.
Bok, tata.
Willy.
Otkud ti ovdje, stari?
Nisi u školi?
Prijevod titlova: Jelena Rozić