A tak nás poprvé od roku 1953 čeká korunovační den.
Napříč zemí byly ohlášeny třídenní oslavy plné koncertů a pouličního veselí.
Bývalá královna je údajně zdrcena a nejspíš se ceremonie nezúčastní.
Bože, Koruno i lide věřící.
Mnozí si život bez Alžběty II. nedokáží představit.
Po téměř 50 letech na trůnu
královna Alžběta odchází
a přichází král Tony.
Nová Británie má novou královskou rodinu.
Stranu labouristů.
Bůh ochraňuj krále!
Celé opatství se nyní zahalí do tónů nové státní hymny.
Teď,
teď už to bude jen lepší,
když tebe já mám.
Teď už to bude jen lepší...
...zprávy o každodenních sporech a tahanicích mezi politiky.
Spokojenost veřejnosti s ministerským předsedou
vzrostla o jeden procentní bod na nevídaných 66 procent.
Za okamžik se spojíme s naší zahraniční redakcí,
ale pro tuto chvíli vám jménem všech ve studiu přeji dobrou noc.
Děkuji.
Ráda bych si krátce promluvila o panu premiérovi.
Prosím.
Nikdy jsem se o popularitu premiérů příliš nestarala.
Vždy rychle přijde a zase odejde.
Mám ale pocit, že s panem Blairem to bude jiné.
Lidé ho opravdu milují, vidí v něm skutečného syna Anglie
a symbol národní jednoty, který dříve spatřovali ve mně.
Jestliže má pan Blair v průzkumech lepší hodnocení než já,
pak možná nastal ten správný okamžik.
Prosím?
Zjistit, v čem děláme chybu a jak bychom mohli...
Jak bych mohla být lepší.
Chápu vaše pohnutky, ale nejsem si jist, zda je to dobrý nápad.
Koruna si nepokládá existenciální otázky.
Možná by měla.
Prozrazuje to pokles sebevědomí.
- Jde o projev slabosti. - Jsou to jen informace.
Souhlasím.
Myslím si, že jsem konečně připravená to slyšet.
Díky. Vaše jméno?
- Jméno? - Simpson.
Nahoru do třetího patra.
Dobrý den. Pojďte dál.
Posaďte se, prosím. Kde budete chtít.
Vezměte místo. Záchody jsou vpravo.
Na vaši žádost byly sestaveny skupiny respondentů
v Edinburghu, Leedsu, Londýně,
Birminghamu, Bristolu, Cardiffu,
Manchesteru a Liverpoolu.
Britská královská rodina.
Profesionální flákači.
Více než 2 000 občanů starších 18 let
odpovídalo na řadu zjišťovacích otázek týkajících se monarchie.
Považuji královskou rodinu za důležitou součást britské společnosti.
To asi jo.
Jste dost neuctivý.
Někde se pak vedly vášnivé debaty.
Trochu slušnosti, prosím.
Jednotlivé týmy pak odpovědi vyhodnotily a předložily výsledky.
Na otázku, zda je královská rodina odtržená od života běžných lidí,
odpovědělo kladně 69 procent.
Na to, zda má slabé poradce, odpovědělo kladně 62 procent.
Na to, zda plýtvá veřejnými financemi, odpovědělo kladně 54 procent.
Na to, zda jí chybí empatie,
řeklo ano 53 procent.
Na otázku, zda se k princezně z Walesu zachovali po její smrti
stejně špatně jako před ní, odpovědělo kladně alarmujících 66 procent.
Na to, zda máme mít menší, neformálnější monarchii,
podobně jako Nizozemsko nebo Skandinávie, odpovědělo kladně 54 procent.
A konečně na otázku, zda by měla být zachována stávající podoba monarchie,
souhlasně odpovědělo pouhých 10 procent respondentů.
Ráda bych provedla vlastní průzkum.
Kolik z nás si myslí, že provádět průzkumy není dobrý nápad?
- Tady. - Nechápu, proč to máme poslouchat.
Abychom se něco dozvěděli.
Ten vybraný vzorek reprezentuje celou společnost, že?
I tak mi přijde hloupé tvarovat naši monarchii podle rozmarů marketérů.
Podle mě je dost závažné, že tak slabý výsledek přichází v době,
kdy zde máme extrémně oblíbeného premiéra.
Ano.
Podobně oblíbený už byl jen Winston na vrcholu.
To ses za ta léta na trůnu vážně nic nenaučila?
Všichni premiéři jsou na začátku ohromně oblíbení...
Aby se za pár let odpoklonkovali s pochroumanou pověstí a často i zdravím.
Přesně tak.
Jenže tentokrát to možná bude jinak.
KORUNA
RURITÁNIE
Můžeme.
Dobrý večer.
Doufali jsme, že ve středovýchodní Evropě
už další válku neuvidíme.
Bohužel ale propukla
a má dopad na celý zbytek světa.
Dnes večer
zahájila Severoatlantická aliance ofenzivu proti srbským vojenským cílům.
Slobodan Miloševič je zrůdný diktátor,
který cíleně používá násilí proti nevinným civilistům.
Je třeba ho zastavit.
Máme morální povinnost zabránit mu v dosažení jeho cílů.
Pro občany svobodných zemí,
kteří si myslí, že jde o vzdálený konflikt,
o problém někoho jiného, mám následující vzkaz:
Pokud si své svobody vážíte, nemůžete zůstat neutrální.
Toto je i vaše válka.
Je povzbudivé, že se spojenci NATO postavili proti Srbům.
Nicméně morální důvody jsou jedna věc
a vojenské úspěchy druhá.
Výbor musí schválit každý bombardovaný cíl
a to celý proces neskutečně zpomaluje.
Mysleli jsme, že nálety potrvají pár dní.
Místo toho se to táhne už dva týdny a stále žádný posun.
Srbové se nám vysmívají.
Četla jsem, že je to kvůli oblačnosti.
Americké neviditelné bombardéry potřebují při míření dobré podmínky.
Nejdůmyslnější bojový stroj na světě, a neporadí si s počasím?
Proto musíme zapojit pozemní síly.
Navrhl jsem Clintonovi,
abychom tam poslali 80 000 vojáků, kteří vyženou srbské jednotky z Kosova
a zajistí útočiště pro uprchlíky.
Řekl mi, že většina Američanů ani neví, kde Jugoslávie leží.
Proč tedy riskovat životy vlastních vojáků?
- Jistě. - Je to velmi ubíjející.
Já to ale nevzdám. Z morálního hlediska je to správná věc.
Pan Blair byl dnes nezvykle rozhodný.
Ze zkušeností vím, že se premiéři zaměřují buď více na domácí politiku,
nebo více na tu zahraniční.
Z počáteční fáze usuzuji, že pan Blair spadá spíš do druhé skupiny.
Ano.
Syndrom velkých státníků.
Kam podle vás patřím já?
Jsem královna vnitra, nebo zahraničních věcí?
Dobrá otázka, madam.
Na první pohled to není zřejmé.
Společenství národů je pilířem vaší víry. Dalo by se říct, že zahraničí.
- Pro vás, pane. - Díky.
Kdo jiný si dokáže zapamatovat jméno malawského prezidenta?
Bakili Muluzi.
Kterou členskou zemi čekají volby?
Fidži. První od znovupřijetí.
Zároveň vás ale zajímá i každičký kout Britských ostrovů,
což z vás dělá královnu své země.
Například dnešní návštěva Ženského institutu.
Ten projev jste sestavovala, když dovolíte, s velkým zápalem.
Jistěže.
Skromné, pracovité venkovanky ze střední třídy.
Na vašem místě bych je nepodceňovala.
VÁLEČNÉ ÚSILÍ... ŠÍPKY...
POMOC PRO KOSOVO
Ženský institut přišel do Británie v roce 1915.
Od skromných počátků ve velšském zahradním domku
se naše členská základna i naše cíle rozrostly do úctyhodných rozměrů.
Jsem členkou institutu déle, než jsem královnou.
Mnohé z vás si pamatují, jak důležitou roli jsme sehrály za války.
Pěstovaly jsme plodiny, ubytovávaly evakuované.
Moc ráda vzpomínám, jak jsme sbíraly šípky na šípkový sirup.
- Pamatujete? - Ano.
Na doplnění vitaminu C.
Ženský institut má ve Spojeném království zhruba 250 000 členek.
To je jako počet obyvatel města Hull.
Dokážete si představit město řízené a obývané pouze členkami institutu?
Ano.
- Byly by tam nejčistší ulice v Británii. - Ano.
- Všechno by běželo jako hodinky. - Ano.
Všechnu chlapskou práci bychom zastaly samy.
Nesnažím se tě vychovávat. Nechci, abys vypadal...
Ano.
Jo, chápu. Jasně. Tak se měj.
A pak povídá: „Řekni mi jedno, Tony.“
Bez toho přízvuku, prosím.
„Kolik jednotek jste připraveni nasadit vy?“
Já na to: „Hele, Bille, o číslech se můžeme bavit celý den.
Tady jde o víc. Co když Miloševič vyhraje?
V sázce je důvěryhodnost NATO.“
A on povídá:
„Důvěryhodnost NATO je dávno v háji.“
- Ty můžeš s přízvukem? - Já ho umím líp.
On z té tvé prosby moc dobře pochopil, že ty nálety nebyly úspěšné.
A stejně to neudělá. Vlastní vojáky prostě neobětuje.
Má strach, že by z toho byl druhý Vietnam a že by mu to doma nic nepřineslo.
Bílý dům nepřesvědčíš tím, že se budeš odvolávat na jejich zájmy.
Dělej, co umíš nejlíp.
Apeluj na jejich svědomí.
Zatímco my se dnes večer scházíme tady v Chicagu,
v Evropě se odehrávají zvěrstva.
Každý, kdo viděl, co se stalo kosovským uprchlíkům,
jistě nepochybuje o tom,
že vojenská intervence NATO je naprosto oprávněná.
My ale musíme udělat víc než jen správnou věc.
Musíme zvítězit.
A v tom spoléháme na vás.
Na Spojené státy.
Jste nejsilnější světová mocnost.
A také nejbohatší.
Jste velký národ.
Musí být...
obtížné a někdy i únavné naslouchat všem požadavkům.
Být přivoláváni ke každé krizi.
Být všude, kde se od vás očekává, a dělat, co se od vás očekává.
Nářky typu „jak to s námi souvisí“ jistě slýcháte poměrně často.
CHICAGSKÉ OBCHODNÍ FÓRUM
Avšak národy, které mají moc,
mají i povinnost ji moudře využít.
My vás potřebujeme.
Potřebujeme, aby se Amerika zapojila.
Apeluji na vás,
abyste už nikdy nepodléhali doktríně izolacionismu,
protože svět si to nemůže dovolit.
Zůstaňte prosím zemí orientovanou směrem ven,
buďte prozíraví a duchapřítomní, což umíte nejlépe.
A vězte, že když takoví budete, najdete v Británii přítele a spojence,
který za vámi bude stát.
Bude spolupracovat.
Bude s vámi utvářet budoucnost založenou na míru a blahobytu pro všechny,
což je jediný sen, pro který stojí za zachování lidství bojovat.
Děkuji.
Díky.
Znamenitý proslov!
Premiér sklidil v Americe obrovský úspěch.
V New York Times píší, že dostal novou přezdívku.
Král Tony.
Wall Street Journal důrazně podporuje jeho snahy přesvědčit liknavý Bílý dům.
A vůbec nejlepší shrnutí vyšlo v Chicago Sun Times.
Píše se v něm, že pan Blair zapůsobil na město svým šarmem tak,
že ho teď Američané chtějí za svého prezidenta.
Božíčku.
Prezident Clinton tu pozemní operaci opravdu zvažuje,
což by Miloševiče a srbské síly přinutilo buď bojovat a čelit zničení,
nebo se stáhnout.
Doufám, že jsou rozumní a zvolí tu druhou variantu.
Takže pan premiér to dokázal.
Už to tak vypadá.
Je to mimořádný politický počin.
- Pan premiér, Vaše Veličenstvo. - Vaše Veličenstvo.
Doufám, že jste cestou sem neuklouzl.
Prosím?
Není snadné chodit po vodě.
Posaďte se, prosím.
Tak.
Naléhal jste na Západ,
aby už dál nepřihlížel probíhající genocidě a vraždění.
A zvítězil jste bez jediné oběti na straně NATO.
Své zásluhy na tom mají i Američané.
Naznačili, že jsou otevření pozemní invazi,
a Miloševiči došlo, že je konec.
Clinton ale změnil názor hlavně díky vám.
Jedna věc je popularita
a druhá vliv.
Takže vám blahopřeji.
V tuto chvíli jste s jistým náskokem nejoslavovanější lídr na světové scéně.
Máte pozoruhodný instinkt.
A tak,
v této souvislosti...
Není žádným tajemstvím, že se Koruně poslední dobou příliš nedaří.
Naše hodnoty se často neshodují s hodnotami této země.
Naopak vy, od té doby, co jste na Downing Street číslo 10,
prokazujete vzácnou schopnost interpretovat nálady v zemi líp než jiní.
Proto mi nedá se nezeptat.
Co byste udělal,
kdybyste to pro nás chtěl zlepšit?
Kdybyste to tu vedl.
Kdybych vedl monarchii?
Kdybyste byl na mém místě.
Kdybych byl král?
Ano.
Jejda.
Od někoho, kdo téměř nedělá přešlapy, je to až nebezpečný nerozum.
Jen se ptala na radu. Nemusí ji přijmout.
Ale koho se ptala?
- Premiéra. - Zapřisáhlého modernizátora.
Svého hlavního poradce.
Hlavní poradce jsem já.
No, z hlediska ústavy, Roberte, je to opravdu spíš on.
Projdeme si pět hlavních změn, které chceme udělat.
Modernizace. Snížíme výdaje.
Dělají to všichni, takže je fér, aby to dělala i královna.
- Příklady. - Poslouchejte.
Královský vlak, 1 500 liber za občerstvení na jednu cestu.
Je načase jít s novými labouristy.
Tohle je neskutečně zastaralý, nereprezentativní feudální systém
založený na tisíciletém dědičném privilegiu.
I Stonehenge by se modernizoval snáz.
Nejdřív vyřešíme monarchii, pak přijdou na řadu pravěké památky.
Není to náhodou totéž?
Vím, že je to nuda, ale je potřeba i reforma správy.
- Budeme řídit Korunu jako státní správu. - Ano.
Odpovědnost.
Na ničem jiném nezáleží. Tak to prostě je.
Zákaz uzavírání sňatků s katolíky?
Zákon o lidských právech říká, že si lidé mohou vzít, koho chtějí.
- To říká královská rada. - Zase špatně. Má to být nejvyšší rada.
Co kdybychom to otočili?
Úplně nejlíp by vypadalo,
kdyby palác oznámil, že je připraven utáhnout si opasky.
Ona ví, že je zapotřebí změna.
Ano, voliči nechtějí monarchii svrhnout.
Můžeš dát tuhle verzi do složky?
Celé je to špatně, Tony.
No vážně. Špatně.
Chce to změnu.
Rád bych vám v první řadě poděkoval, že jste mi dala takovou příležitost.
V této zemi se nad monarchií většinou příliš nezamýšlíme.
Obvykle vás dost nevybíravě a urážlivě pomlouváme.
Vážně? Že jsem si nevšimla.
Každopádně po konzultaci s poradci
se všichni shodneme na tom, že Koruna určitou reformu potřebuje.
To bylo jasné už po Dianině smrti,
kdy se z vlny celostátního smutku stala masová demonstrace za změnu.
Napadlo mě, že bychom mohli začít tím, co sama zvažujete.
Primogeniturou.
Ano.
Nejspíš se shodneme na tom, že přeskakování nejstarších dcer v linii
nemá v moderní společnosti místo.
Jako nejstarší dcera proti tomu v zásadě nic nenamítám.
Ovšem měnit staleté zákony není vůbec jednoduché.
Musel byste to probrat s 15 zeměmi, v nichž jsem hlavou státu.
Kde je vůle, tam je obvykle i rychlá cesta.
Další oblastí je transparentnost.
Moje vláda brzy představí zákon o svobodě informací.
Něco podobného by se mohlo hodit i monarchii.
Výroční zpráva o činnosti, majetcích, platech.
Plná odpovědnost.
Představte si Korunu jako akciovou společnost
a občany Británie jako její akcionáře, ne poddané.
Aha.
No a...
Je to téměř 300 let, co Vilém III. podepsal zákon o nástupnictví,
aby trůn zůstal protestantům.
Také se stále více volá po revizi některých protikatolických ustanovení,
která v naší pluralitní společnosti skutečně nemají co dělat.
Povolení sňatků členů královské rodiny s katolíky ještě dokážu pochopit,
ale zařazení katolíků do nástupnické linie
by jim otevřelo cestu k trůnu.
Jistě, bude tam pár technikálií.
Bude tam toho trošku víc.
Znamenalo by to rozluku s anglikánskou církví.
Musíme do toho pořádně šlápnout.
Nemá cenu postupovat po krůčkách.
Měl by panovník jmenovat premiéra?
Samozřejmě. Vládu přece jmenuje panovník.
Ale právo rozpustit parlament, schvalovat všechny zákony...
Tohle ve Švédsku není.
Tyhle věci může vykonávat i předseda Dolní sněmovny.
Má být panovník vrchní velitel ozbrojených sil?
Ve Švédsku ani v Nizozemsku jím není.
Což mě přivádí ke vší té okázalosti a pompě.
Procházel jsem si ceremoniální funkce na královském dvoře
a patří mezi ně i dědičný úřad velkého sokolníka.
Drahý Murray. Co s ním?
Opravdu je pro tu práci důležitý původ, a ne zásluhy?
Královnina rozsévačka bylin, omývač panovníkových rukou.
To se děje jednou za celou vládu, a jen když jsem v Holyroodhouse.
Pak je zde lodivod královské bárky a 24 veslařů.
Poslední procesí bárek se uskutečnilo v roce 1849.
Strážce labutí?
Někdo musí kontrolovat labutě na vnitrozemských tocích.
A Koruna k tomu má odvěké výsadní právo.
Je to ale opravdu výsadní právo?
Chápu, že vzniklo ve 12. století,
kdy byly labutě pochoutkou na královských banketech.
Dnes už snad labuť do vašeho kulinářského repertoáru nepatří.
Čím tuto funkci ospravedlníte?
Králové a královny už je možná nejedí, ale někdo se o ně starat musí.
Kontrolujeme, zda nejsou zraněné.
Staráme se o jejich habitat.
Kroužkujeme je štítky Britské ornitologické společnosti.
Chráníme je.
A tím se dostáváme k největšímu přežitku, k ceremoniím.
Státní otevření parlamentu. Musíme mít deset heroldů?
Včetně persevanta Rudého draka a mimořádného herolda Maltraverse?
První osobní strážce, druhý osobní strážce.
Ceremoniář státního meče?
Domníváme se,
že protřídění titulů
a zrušení některých teplých místeček by bylo určitě prospěšným ústupkem...
a výhrou u veřejnosti.
Musím si to všechno důkladně promyslet.
Vaše Veličenstvo.
Tak jak to šlo?
- Ztuha. - To se vsadím.
Slíbila mi, že se nad tím vším zamyslí.
A když to neudělá a lidé se na ně naštvou, bude si za to moct sama.
Jsme vyspělý stát s vyspělou demokracií, který takové nesmysly nepotřebuje.
Zachování monarchie je její životní úkol.
Přece jí musí být jasné, že bez nějaké změny nepřežijí.
Oni se nechtějí měnit, Tony.
Královna si nejspíš myslí, že přežijí jedině tehdy,
když se to šílenství zdvojnásobí.
Jako katolická církev.
Církev do toho netahej.
Modernizovali se, ale stará garda jim to nikdy neodpustila.
Proč?
Protože odbourali latinu, kadidla, zázraky a záhady, a lidi přestali chodit.
Tohle je jiné.
Vážně?
Jako další je pan Hawkins.
Ano.
Prosím, udělejte si pohodlí.
Labutě?
Přesně tak. Jsem strážce labutí.
Prý jde o jednu z nejstarších funkcí na královském dvoře.
Je to tak, pane.
V průběhu let se několikrát měnila.
Opatrovník královských labutí,
mistr královských labutí a dnes strážce labutí.
Jaký je přesně váš titul?
Jsem královnina rozsévačka bylin.
Královnin průvodce písčinami.
Královský sluha pro sklo a porcelán.
Můžete nám říct, co je každodenní náplní vaší práce?
Mým úkolem je péče o skleněné a keramické nádobí
ve všech královských palácích.
Dohlížím na skladové zásoby, chráním ho před poškozením a rozbitím.
Co to máte?
Labutí zákony, nařízení a zvyky.
Pokyny pro tehdejšího opatrovníka královských labutí.
Řídíme se jimi po staletí.
Tuším, že od roku 1482, od vlády Eduarda IV.
Sleduji, jak se záliv proměňuje.
Léta přílivů a vydatných dešťů změní písčiny k nepoznání.
Věřte mi, z mělkých říček se časem mohou stát hluboké rokle.
Váš oficiální titul?
Královský astronom.
- Královský dudák. - Lord vrchní admirál pro záliv Wash.
Dále mám za úkol skládání
všech 170 vyšívaných bílých ubrousků.
- To děláte vy? - Ano.
Jste moc šikovný. Jak to děláte?
Holandskou techniku skládání ovládá jen málokdo.
„Labuť je nevinný a elegantní tvor.“
Jak zvládáte kaligrafii 15. století, Roberte?
Vyšel jsem ze cviku. Ukažte.
„Má pera bílá jako sníh,
která nedlouho ji halí.
Proto jest symbolem pomíjivosti věcí nádherných.
A třebaže si přejeme, aby půvab a krása věčné byly,
nic nezůstává, vše pomíjí.“
Čím déle to trvalo, tím více mne tížilo u srdce.
Souhlasím.
Taková hrdost na naše tradice.
Nejvíc se mi asi líbil
sluha na stlaní postelí.
Ano.
A lord vrchní admirál pro záliv Wash.
Ceremoniář horní komory nemá klepat
a nejvyšší komoří nemá chodit pozpátku.
Dále doporučují zbavit se obřadního čepce.
Zřejmě proto, že ho stejně nosí jen členové Sněmovny lordů.
Vždyť je tak krásně barevný a jedinečný,
tak nádherně rumělkový.
Myslím, že z hlediska PR by bylo rozumné udělat jeden nebo dva ústupky.
Vážně?
Nebudou nás pak tolik obviňovat z elitářství a okázalosti.
Celé to postrádá smysl.
Účelem státního otevření parlamentu je uzemnit panovníka.
Ceremoniář, zástupce Koruny,
klepe na dveře Dolní sněmovny a je třikrát odmítnut.
Proč?
Protože když naposledy král překročil své pravomoce a vstoupil do sněmovny,
Karel I.,
tak to vedlo k občanské válce a k jeho popravě.
Parlament panovníka varuje.
„Nezapomínej. Tady vládneme my.“
Královna přijíždí v irském kočáře za přítomnosti celé dvorní kavalérie
a stovek členů královské gardy.
To nevypadá zrovna jako lekce pokory.
Vážně nás princ z Walesu poučuje o pokoře?
Ano.
Jenom si myslím, že monarchie se dá udržovat
i v racionálnějších a demokratičtějších mezích.
Monarchie není racionální.
Ani demokratická, ani logická, ani spravedlivá.
Copak jste to ještě nepochopili?
Lidé nechodí do paláce, aby viděli to, co mohou mít doma.
Když přijdou na investituru nebo na státní návštěvu,
když jsou v naší blízkosti, chtějí být okouzleni.
Chtějí tajemno, excentrično, symboliku.
A také
transcendentno.
Chtějí mít pocit, že vstoupili do jiného světa.
To je náš úkol.
Pozvednout lidi a přenést je do jiné říše,
ne je uzemňovat a připomínat jim, co už mají.
Přesně tak.
Svět napjatě sleduje, jak se závod o Bílý dům
smrsknul na jediné bitevní pole, na přepočítávání hlasů ve státě Florida.
Mnozí labouristé doufali ve vítězství viceprezidenta Ala Gora.
Dramatické noční rozhodnutí Nejvyššího soudu
však poměrem hlasů 5 : 4 přepočet zrušilo
a přiznalo vítězství texaskému guvernérovi Georgi W. Bushovi.
Blairovým nejbližším mezinárodním spojencem bude muž,
s nímž se nikdy nesetkal.
Bylo to zvláštní.
Clintonovi byli na poslední návštěvě Spojeného království.
Byli s námi v Chequers, když soud vydal rozhodnutí.
Uprostřed noci jsme společně sledovali CNN a čekali jsme, jak ty volby dopadnou.
Panečku.
Den nato měl prezident Clinton proslov na univerzitě ve Warwicku
a já ho měl uvést.
Nezbylo mi nic jiného než poblahopřát nově zvolenému prezidentu Bushovi
přímo před mým dobrým přítelem.
Bude to pro vás moc těžké? Mít v Bílém domě republikány?
Nemám důvod nebýt optimistou.
Nezapomínejme, že jsem profesně starší.
Snad budu mít na pana Bushe určitý vliv.
Vaše Veličenstvo.
Pane premiére.
Poslali jsme návrhy ke státnímu otevření parlamentu.
Dostala jste se k nim?
Dostala a probrala jsem je i s rodinou.
Věřte tomu nebo ne, za mého prvního dítěte bývalo zvykem
volat ke královskému porodu ještě i ministra vnitra.
Otec to pak s mým souhlasem zrušil.
Rozhodně nejsem proti reformám.
Otázkou je, co zachovat a kde stanovit hranici.
Díky.
Podrobně jsme se zabývali každým dvorským úřadem,
ale na žádnou extravaganci či luxus jsme nenarazili.
Ani na prázdné ruritánské tituly.
Viděli jsme širokou škálu cenných znalostí.
Dovedností, které se v těch rodinách předávají z generace na generaci.
A tato návaznost je udržována právě díky Koruně.
To, co je na nás po staletí tak fascinující,
je naše neměnnost.
Naše síla leží v tradicích.
V úctě k našim předkům
a k zachování jejich moudrosti a po generace shromažďovaných zkušeností.
Modernita není vždycky řešením.
Občas je lepší být staromódní.
To je ono. Připraven?
A hop.
Neruším, madam?
Roberte. Vůbec ne.
Chtěl jsem jen vyjádřit svoji úlevu.
Že jsem přišla k rozumu?
Chvíli to vypadalo, že začneme slevovat z naší jedinečnosti.
Prosím.
V této souvislosti mě napadá,
že je nejspíš načase, abych šel o dům dál.
Roberte.
Je to tak, madam.
V rozhodujících chvílích palác nesprávně odhadl nálady veřejnosti.
A z velké míry to byla moje chyba.
Tak to není.
Je to otázka temperamentu. Schopnosti být flexibilní.
Můj problém je, že jsem starý kmet. Nejraději bych nic neměnil.
Vidím věci černobíle.
Buď je necháte běžet,
nebo uznáte prohru a vyklidíte pole.
Budova se ale dá opravit i bez bourání.
Můj zástupce, Robin Janvrin, je na tohle mnohem lepší.
Je na to lépe stavěný.
A zaslouží si povýšení.
Robin bude určitě skvělý osobní tajemník, ale je to pořád mladík.
Nemůžu vás nějak přesvědčit, abyste zůstal?
Někdy je užitečné nabídnout skalp.
Bude to výhodné pro všechny strany.
Veřejnost dostane signál.
Vy budete dostávat lepší rady, než byly ty moje.
Já budu mít čas na kriket.
Nevím, jak to zvládnu. Budu úplně ztracená.
Nebudete, madam. Vy si poradíte.
Tu poslední záležitost jste zvládla i bez mé pomoci.
Každá minuta mi byla ctí, madam.
A konečně návštěva Brighton and Hove, vládou stanoveného miléniového města.
Ano.
Sestavil jsem program schůzek,
který zachovává tradiční rysy a zároveň má nádech modernity.
Máte tam oběd v královském pavilonu na počest praprapraprastrýce Jiřího IV.
a zároveň návštěvu Sussexského centra inovací
s ukázkou hmyzího robota jménem Maggie.
Dobrá.
Poslední věc, která by vás mohla zajímat.
Pan premiér.
Ano?
Rozhodl se promluvit k Ženskému institutu.
V rámci upevňování pozice v konzervativnější střední třídě.
Vážně?
Ty zrovna nejsou jeho cílová skupina.
Nicméně má obdivuhodně neomylný úsudek
a schopnost získat si téměř kohokoliv.
Určitě se mu to podaří i tentokrát.
Moderní hlas pro ženy.
Jasná a trefná deklarace ideálu.
Co to ale znamená být v nové Británii moderní?
Být motivován změnou a inovacemi?
Samozřejmě tady máme tradice, na které jsme hrdí,
nikdy bychom na nich ale neměli lpět pouze z principu.
Ve 21. století se musíme ptát, jaké hodnoty chceme prosazovat.
Vezměme si z minulosti to nejlepší, ale nenechme se tím ovládnout.
Staromódní praktiky mohou někdy brzdit pokrok.
My labouristé věříme,
že je potřeba zavést nový, modernizovaný komunitní koncept,
abychom zvládali držet krok s rychle se měnícím světem.
Byl jsem zvolen předsedou labouristů, neboť jsem pochopil,
že naším hlavním posláním je radikálně proměnit nejen politiku této země,
ale zároveň i její zřízení.
Její duši.
„Radikální“ je slovo, kterého bychom se neměli bát.
Měli bychom si ho osvojit.
Nebudeme-li radikální, nikdy své poslání nenaplníme.
Podívejte se na Sněmovnu lordů, kde jsme...
kde jsme se jasně postavili proti dědičným výsadám.
Díky moc.
Svět se rychle mění.
Aha, dobře.
A změna je těžká. To víme.
Není divu, že se lidé bojí, že se chtějí držet starých zvyklostí.
Kolizi v Ženském institutu
premiér v rámci návratu do politického boje rozhodně neplánoval.
Předsedkyně institutu tvrdí,
že pana Blaira žádala, aby nevolil politickou tematiku.
...zaměřme se na to, co nám brání ve změně...
Nechte pana premiéra mluvit!
Ne!
Jsem rád, že vedeme debatu.
Dokáže okouzlit Ameriku i celý svět,
ale na Ženský institut je krátký.
Už jsem to slízl i od poradců, kteří mě od toho odrazovali.
Byl jste příliš politický. To my nikdy nejsme a jsme na to hrdé.
S kritikou, že jsem byl příliš politický, se dá ještě žít.
Jako by vás kritizovali, že jste příliš monarchistická.
Myslím, že nic jako „příliš monarchistický“ neexistuje.
Prostě když něco děláte, tak pořádně.
Bez potřeby se obhajovat.
Chápu.
Takže?
Takže...
Jak jistě víte,
Evropská unie zveřejnila nový návrh Listiny základních práv.
Před nadcházejícím summitem v Portugalsku.
Doufáme, že bude reflektovat původní unijní kompetence
a v plné míře zahrne práva stávající.
VĚNOVÁNO PAMÁTCE SHAYE LEONARDA 1970–2023
Překlad titulků: Irena Křiváková