Nå er en ny kroningsdag over oss, for første gang siden 1953.
Det er erklært folkefest i tre dager
med konserter og gatefester over hele landet.
Den forhenværende dronningen er visstnok sønderknust,
og det er lite trolig at hun vil overvære seremonien.
O' Gud, de troendes overhode.
Mange var ikke i stand til å forestille seg et liv uten Elizabeth II,
men etter nesten 50 år på tronen
er det nå ut med dronning Elizabeth
og inn med kong Tony.
"Det nye Storbritannia" har fått en ny kongefamilie. Labour-partiet.
Gud signe kongen! Gud signe kongen!
Kongen forlater Westminster Abbey til tonene av den nye nasjonalsangen.
Du kan gå langs min vei
Du kan gå i mine sko
Lære deg å snakke som meg
Og være en engel, jo Bare hør her
Alt kan bare bli bedre
Kan bare bli bedre
Nå som jeg har funnet deg
Alt kan bare bli bedre...
...nyheter om den sedvanlige kranglingen og kontroversene i regjeringen.
Da man målte statsministerens popularitet,
hadde den nå økt med ett prosentpoeng til betraktelig høye 66 %...
Om et øyeblikk slår vi følge med våre kolleger i BBC World Service,
men i mellomtiden ønsker vi, på vegne av alle her i Broadcasting House, god natt.
Takk.
Jeg vil gjerne utveksle to ord om statsministeren.
Ma'am.
Historisk sett har jeg vært lite bekymret for statsministerens popularitet.
Den kommer og går raskt.
Jeg har på følelsen at det kan være annerledes med Mr. Blair.
Folk later til å elske ham. De ser ham som en vaskeekte sønn av England
og et samlende nasjonalsymbol, på samme maner som de før så... meg.
Mr. Blair oppnår bedre resultater enn meg i alle undersøkelser man finner,
så nå er kanskje... tiden inne.
Ma'am?
For å finne ut hva som tilsynelatende har gått galt og hvordan vi...
Jeg kan gjøre det bedre.
Jeg forstår innskytelsen, men er ikke så sikker på om det er så lurt.
Dronningmakten stiller ikke eksistensielle spørsmål om seg selv.
- Kanskje den burde det. - Det antyder tap av tiltro til seg selv.
- Man kaster seg til ulvene. - Det er bare informasjon, Robert.
Jeg er enig.
Og så tror jeg at jeg nå endelig er klar til å få høre om det.
Takk. Navn?
- Navn? - Simpson.
Oppe i fjerde etasje.
Hei. Kom inn. Finn en stol. Sitt hvor dere vil.
Sett dere raskt ned. Toaletter til høyre.
Fokusgruppene De ba om, ma'am, har nå gjennomført sine møter
i Edinburgh, Leeds, London
Birmingham, Bristol, Cardiff,
- Manchester... - Og temaet er...
...og i Liverpool.
Den britiske kongefamilien.
Profesjonelle dagdrivere.
Mer enn 2000 statsborgere over 18 år
ble stilt en rekke ja- og nei-spørsmål vedrørende monarkiet.
"Jeg anser kongefamilien for å være en viktig del av det britiske samfunnet."
- Jeg er enig i det. - Du er ganske respektløs.
Fulgt av noen tidvis livlige diskusjoner.
La oss holde oss siviliserte.
Etter å ha gjennomgått dataene
har intervjuerne nå presentert sine funn.
På spørsmål om hvorvidt kongefamilien var i utakt med vanlige folk
svarte 69 % ja.
På spørsmål om de hadde dårlige rådgivere svarte 62 % ja.
På spørsmål om det var bortkastet bruk av skattepenger sa 54 % ja.
På spørsmål om de manglet medfølelse
svarte 53 % ja.
På spørsmål om de hadde sviktet prinsessen av Wales
like mye etter hennes død som i live
svarte alvorlig nok 66 % ja.
Bør Storbritannia ha et mindre, mer uformelt monarki
som Nederland eller Skandinavia?
Her svarte 54 % ja.
Og på spørsmål om hvorvidt monarkiet bør fortsette i nåværende form,
var andelen enige bare på 10 %.
Jeg vil gjerne foreslå en egen undersøkelse.
Hvor mange av oss mener at meningsmålinger er en toskete idé?
- Hør, hør. - Hvorfor må vi lytte til dem?
Fordi vi kanskje faktisk kan lære noe.
Utvalget er vel så vidt jeg forstår representativt for hele samfunnet?
Det er fortsatt dårskap å utsette noe så bestandig som monarkiet
for markedsføringsmennenes innfall.
Det er nok av betydning at våre lave målinger kommer samtidig
som vi har en statsminister med påfallende høy popularitet.
Ja.
Kun Winston, da han var på høyden, hadde slik støtte.
Har du ikke lært noe på den tiden du har tilbrakt på tronen?
Statsministere kommer seilende inn på popularitet og velvilje...
Og ryker ut igjen på båre sammen med sitt gode navn og rykte og helsen i ruiner.
Der har vi det. Nettopp.
Nu vel. Dette er nok annerledes.
OK.
God kveld.
Vi hadde håpet å aldri igjen oppleve krig i det sentrale Øst-Europa i vår levetid.
Dessverre har den nå kommet,
og den får følger for hele verden.
I kveld gikk NATO-allierte til offensiv mot militære, serbiske mål.
Slobodan Milošević er en uhyrlig diktator,
som gjennomfører en systematisk og voldelig forfølgelse av uskyldige sivile.
Han må stanses.
Vi er moralsk forpliktet til å forsikre oss om at han ikke vil lykkes.
Til alle oss som lever i frie land
og mener at dette er en konflikt fjernt fra oss
og noen andres problem, har jeg dette å si.
Hvis dere verdsetter deres frihet, kan dere ikke forholde dere nøytralt.
Dette er også deres krig.
Det er oppmuntrende at våre NATO-partnere har gått til felles front mot serberne,
men moralske hensikter er én ting. Å lykkes militært er noe ganske annet.
Hvert bombemål må godkjennes av en komité,
noe som gjør beslutningstiden pinefullt langsom.
Vi trodde at flyraidene ville være over i løpet av dager. Nå har to uker gått,
og vi har fått lite eller ingen fremgang. Serberne ler av oss.
Jeg leste at problemet var skydekket.
De radarusynlige bombeflyene fra USA må ha gode forhold for å se målene.
Det er verdens mest sinnrike våpen, men kan ikke håndtere litt vær?
Derfor trenger vi til syvende og sist bakkestyrker.
For president Clinton foreslo jeg en begrenset invasjon med 80 000 soldater,
som driver serbiske styrker ut av Kosovo og skaper sikkerhetssoner for flyktninger.
De færreste i USA vet hvor Jugoslavia ligger, sa han.
- Hvorfor risikere amerikanske soldater? - Ja.
Det er svært frustrerende. Men jeg gir ikke opp.
Moralsk sett... er dette det rette å gjøre.
Mr. Blair var usedvanlig resolutt i dag.
Statsministere fokuserer enten på innen- eller utenrikspolitikk, har jeg erfart.
På et så tidlig stadium vil jeg si at Mr. Blair tilhører sistnevnte leir.
Ja. Statsmannsyndromet.
Hva er jeg, mener du? En innenriks- eller utenrikspolitisk anlagt dronning?
Godt spørsmål, ma'am. Det er ikke direkte åpenbart.
Samveldet av nasjoner er en trosartikkel for Dem. Man kan si utenrikspolitisk.
Takk.
Hvem andre kan uten å mukke lire av seg navnet på Malawis president?
Bakili Muluzi.
Og neste medlemsnasjon som har valg?
Fiji. Det første siden de ble tatt inn igjen.
På tross av det er det Deres interesse for De britiske øyer som gjør Dem
til en innenriksdronning. Ta bare dagens avtale ved The Women's Institute.
De har selv skrevet talen, med det jeg vil kalle tydelig entusiasme.
Selvfølgelig.
De hardtarbeidende middelklassekvinnene utenfor London som aldri klager.
Undervurderer man dem, er det på eget ansvar.
KRIGSINNSATS NYPER
KOSOVOHJELPEN GAVER
Kvinne- og familieforbundbevegelsen kom til Storbritannia i 1915.
Siden den spede begynnelse i et walisisk hageskur
har vårt medlemskap og våre mål nådd nye og bemerkelsesverdige høyder.
Jeg har vært medlem av forbundet lenger enn jeg har vært dronning.
Mange av dere vil erindre hvor livsviktige vi var for krigsinnsatsen,
fra å dyrke avlinger til å huse evakuerte.
Et kjært minne for meg er å plukke nyper til nypesirup.
- Husker dere nypene? - Ja.
Mot C-vitaminmangel.
Det er omtrent 250 000 medlemmer av Women's Institute i Storbritannia.
Omtrent like mange som det bor i Hull.
Kan dere se for dere en by drevet og befolket utelukkende av WI?
Ja.
- Med Storbritannias reneste gater. - Ja.
- Alt hadde gått i rute. - Ja.
Og vi hadde tatt over alle herreyrkene.
Nei, jeg prøver ikke å være nedlatende. Prøver ikke å få deg til å se... Ja.
Ja. Nei da, jeg forstår. Greit. Ha det.
- Så sa han: "Svar meg på dette, Tony..." - Å nei. Ikke etterlikn aksenten.
"Hvor mange bakkesoldater er dere forberedt på å bistå med?"
Jeg sa: "Hør her, Bill. Vi kan snakke om tall hele dagen,
men dette handler om det store bildet. Hva om Milošević vinner?
NATOs troverdighet står på spill." Og han svarte:
"NATOs troverdighet er en saga blott."
- Du får etterlikne aksenten, altså. - Jeg gjør den bedre.
Han vet at NATOs flyraid har mislykkes når du går til ham på denne måten.
Men han vil ikke gjøre det som må til, forplikte seg til å sende soldater.
Han vil ikke ha et nytt Vietnam uten å kunne slå innenrikspolitisk mynt på det.
Du overtaler aldri Det hvite hus ved å appellere til interessene der borte.
Gjør det du gjør best, du. Appeller til samvittigheten deres.
Mens vi møtes her i Chicago i kveld, skjer det forferdelige ting i Europa.
Ingen som har sett hva som skjedde med flyktningene i Kosovo,
kan være i noen som helst i tvil om at NATOs militærinnsats er berettiget.
Men vi må gjøre mer enn å bare legge frem bevis.
Vi må også lykkes.
Og for å få til det, er vi avhengige av dere... USA.
Dere er det mektigste landet i verden.
Og det rikeste. Dere er en stor og viktig nasjon.
Og det må være vanskelig og stundom irriterende
å stå som mottaker av alle krav.
Å bli påkalt under alle kriser.
At man forventer at dere alltid, uansett hvor, må gjøre det som må gjøres.
Et ganske hyppig spørsmål er nok: "Hva har det med oss å gjøre?"
Men de landene som sitter på makten, har et ansvar for å bruke den... forstandig.
Vi trenger dere.
Vi trenger at USA tar opp kampen.
Derfor sier jeg til dere at dere aldri må falle for isolasjonismens doktrine,
for det har verden simpelthen ikke råd til.
Fortsett med å være et land som ser utover.
Med visjonen og forestillingsevnen som ligger i deres gode karakter.
Og forstå at dere, ved å gjøre det, vil oppleve at Storbritannia er
både en venn og en alliert, som står side om side med dere.
Samarbeide med dere.
Og sammen med dere forme en fremtid bygget på fred og fremgang for alle,
den eneste drømmen som gjør menneskeheten verdt å bevare.
Takk.
For en tale!
"Braksuksess for statsministeren i USA."
The New York Times sier at statsministeren har fått et nytt kallenavn.
"Kong Tony."
The Wall Street Journal støtter ettertrykkelig
forsøkene på å overtale et motvillig Det hvite hus,
men den beste oppsummeringen gir nok Chicago Sun Times.
Den hevder at Mr. Blair har forført byen med sin sjarm
og etterlatt amerikanerne med en lengsel om å få ham til president i stedet.
Du store min.
President Clinton vurderer visst en bakkekrig,
noe som gir Milošević og de serbiske styrkene
valget mellom å enten kjempe og risikere full utslettelse eller å trekke seg ut.
Jeg mistenker at selv de er forstandige nok til å velge det siste.
Vel... Da klarte statsministeren brasene.
Det ser slik ut. Dette er en bemerkelsesverdig politisk bragd.
- Statsministeren, Deres Majestet. - Deres Majestet.
- Jeg håper ikke at De gled på vei hit. - Ma'am?
Det kan ikke være lett å gå på vannet.
Sett Dem ned, er De snill.
Nu vel. De insisterte på at Vesten
ikke lenger kunne stå og betrakte at folkemord og massakrer fant sted.
Og det klarte De uten at ett eneste NATO-liv gikk tapt i strid.
USA må tilskrives mye av æren. Da de signaliserte åpenhet for en bakkeinvasjon,
innså Milošević at slaget var tapt.
Men det at Clinton skiftet mening er i stor grad takket være Dem.
Det er én ting å være populær.
Det er noe ganske så annet å ha innflytelse.
Derfor må jeg få gratulere Dem.
Akkurat nå er De, med god margin, den mest berømte verdenslederen,
med bemerkelsesverdig intuitiv sans.
Og av den grunn, i lys av det...
...er det ikke til å stikke under stol at kongehuset ikke har vært helt på høyden.
Våre verdier og landets verdier har ikke alltid gått hånd i hånd.
Mens De, på den annen side,
har utvist en forbløffende evne til å lese landets lune bedre enn noen annen.
Derfor må jeg bare spørre Dem om dette.
Hva ville De ha gjort for å snu skuten for vår del?
Hvis De satt med ansvaret, da.
Hvis jeg satt med ansvaret for monarkiet?
Hvis De var i mine sko.
Hvis jeg var konge?
Ja.
Milde himmel.
Til en som så sjelden trår feil å være er dette et farlig tap av dømmekraft.
- Hun ber om råd. Hun må ikke ta imot dem. - Men hvem spør hun?
- Statsministeren. - En selverklært reformator.
- Hennes fremste rådgiver. - Jeg er hennes fremste rådgiver.
Vel, rent konstitusjonelt tror jeg nok at det er han som er det.
Kan vi gjennomgå de fem store endringene vi vil gjøre?
Modernisering. Redusere utgiftene.
Alle gjør det. Det er bare rett og rimelig for dronningen også.
- Eksempler. - Hør her.
I kongevognen koster cateringen 1500 pund per reise.
De må tilpasse seg New Labour.
Helt ærlig er det et anakronistisk ikke-representativt føydalsystem
basert på tusenvis av år med nedarvet forrett.
Det er lettere å modernisere Stonehenge.
La oss ta monarkiet først, så tar vi forhistoriske monumenter senere.
Er ikke det to sider av samme sak?
Jeg vet at det er kjedelig. En administrativ reform.
De kongelige styres som embetsverket.
- Ja! - Ansvarlighet.
Ikke noe annet betyr noe. Det er bare det.
Å ikke få lov til å gifte seg med en katolikk.
Menneskerettighetskonvensjonen sier at man kan gifte seg med hvem man vil.
- Sier advokaten som er Queen's counsel. - Det burde hete Senior counsel.
Vi får det til å se bra ut. Det hadde sett veldig bra ut
hvis Slottet selv sa at de vil stramme inn pengepungen.
- Hun vet at noe må endres. - Ja. Velgerne vil ikke fjerne monarkiet.
Kan du sette inn en versjon av den i saksdokumentene?
Alt er galt med det, Tony.
Jeg mener det. Galt.
Det trenger forandring.
Jeg vil gjerne begynne med å takke Dem for å ha gitt meg denne muligheten.
Dessverre tenker vi altfor sjelden over monarkiet her til lands.
Vi gjør dere bare til gjenstand for sårende og lettsindig sladder.
Å? Det har jeg da ikke lagt merke til.
Men etter rådslag med mine nærmeste rådgivere
er vi alle enige om at institusjonen har behov for en viss grad av reform.
Det ble tydelig etter at Diana, prinsessen av Wales, gikk bort
og vi ble vitne til at et utløp for sorg snudde til at massene krevde endring.
Derfor tenkte jeg at vi kunne begynne med noe jeg vet at De alt vurderer.
- Førstefødselsrett. - Ja.
Å flytte de eldste døtrene nedover arverekkefølgen
gir liten mening i et moderne samfunn, kan vi nok alle enes om.
Som eldstedatter selv motsetter jeg meg ikke prinsippet.
Men å vende om på flere århundrer med kongelig lovgivning er ingen smal sak.
Da må De rådføre Dem med de 15 andre landene der jeg er statsoverhode.
Hvis viljen er der, kan slike ting vanligvis endres raskt.
Et annet område er gjennomsiktighet.
Min regjering vil snart fremme en lov om rett til offentlig innsyn.
Noe liknende vil gagne monarkiet.
En årlig rapport om ytelse, eiendeler og lønnsutgifter vil vise at dere tar ansvar.
Se på kongehuset som et offentlig aksjeselskap
og folket i Storbritannia som aksjonærer, ikke statsborgere.
Jeg forstår.
Den...
Det er nesten 300 år siden Vilhelm III signerte Act of Settlement
for å sikre et protestantisk monarki,
og flere og flere har ytret et ønske om en revisjon
av noen av de mer anti-katolske forordningene,
som virkelig ikke har noen plass i et mangfoldig samfunn som vårt.
Jeg kan forstå det med å la medlemmer av kongefamilien gifte seg med katolikker,
men hvis katolikker kan være del av arve- rekken, kan det åpne for katolsk monark.
- Noen tekniske spørsmål er det. - Litt mer enn bare teknisk.
Det vil bety en oppløsning av Den anglikanske kirke.
Vi må være villige til å se på store spørsmål, ikke bare pirke i overflaten.
Skal monarken utnevne statsministeren?
Selvsagt. Det er en regjering i regentens navn.
Men å kunne oppløse Parlamentet, gi kongelig godkjennelse til lover...
De gjør ikke det i Sverige. Oppgavene kan fylles av speakeren i Underhuset.
At monarken er øverstkommanderende i militærvesenet?
I Sverige eller Nederland er man ikke det. Det fører meg til temaet pomp og prakt.
Jeg har sett på noen av de seremonielle stillingene
i kongehuset, og her finner vi blant annet
den arvelige tittelen Storfalkonér.
Vår kjære Murray. Hva er det med ham?
Må denne stillingen virkelig avhenge av arv og ikke meritter?
Dronningens urtestrøer og Monarkens håndvasker.
Bare én per monarks regjeringstid og bare når jeg bor på Holyroodhouse.
Og en Kongelig sjaluppmester med 24 roere,
selv om man ikke har hatt en kongelig sjalupp siden 1849.
Svanevokter?
Noen må ha oppsyn med svanene langs Englands kanaler,
som kongehuset har en hevdvunnet forrett til.
Men er det riktig å ha forrett til dem?
Rollen stammer fra det 12. århundre.
Man tok svaner til delikatesser på kongelige banketter.
Den er ikke del av det kulinariske reper- toaret nå. Hvordan berettiger man rollen?
Konger og dronninger spiser dem kanskje ikke mer, men noen må se til dem.
Vi undersøker dem, ser om de er skadet.
Opprettholder deres habitat.
Merker dem med ringer fra Den britiske ornitologiske stiftelse. Det er bevarelse.
Og nå kommer den aller mest anakronistiske.
Parlamentets høytidelige åpning. Trenger vi virkelig ti herolder?
Inkludert Den røde drages underherold og Maltravers-overherolden?
Tjenestegjørende kammerherre med gull- og sølvstav.
Seremonimesteren med rikssverdet?
Det vi foreslår her, er vel
at det å fjerne hederstitler
og bli kvitt mange av sinekyrene kan være en fornuftig avståelse.
Og en PR-seier.
Det er opplagt at jeg må tenke nøye gjennom dette.
Deres Majestet.
Hvordan var det?
- Litt kjølig. - Det kan jeg se for meg.
Men hun lovte å tenke gjennom forslagene våre.
Gjør hun ikke det, og folket blir lei, har hun bare seg selv å takke.
Storbritannia er modent nok som land og demokrati til å leve uten dette tullet.
Å bevare monarkiet er hennes livsoppgave.
Hun må da skjønne at de må endre seg for å kunne overleve.
Men de vil ikke endre seg, Tony.
Hun tror nok at den eneste måten de kan overleve på,
er å forsterke galskapen ytterligere. Ta den katolske kirken.
- La oss ikke dra kirken inn i dette. - De har modernisert seg.
Den eldre garde har aldri tilgitt dem.
Og hvorfor? Fordi de kvittet seg med latinen, røkelsen, miraklene
og mystikken. Da sluttet folk å komme.
- Dette er annerledes. - Er det det?
- Mr. Hawkins kan komme nå. - Ja.
Sett Dem godt til rette.
- Svaner? - Det stemmer. Jeg er Svanevokteren.
Her står det at Deres rolle er en av de eldste i kongehuset.
Det stemmer, sir.
Rollen har blitt omdøpt gjennom årenes løp. Vokter av kongens svaner,
Kongens svanemester og nå Svanevokteren.
Hva er Deres nøyaktige tittel?
Dronningens urtestrøer.
Dronningens sanddynekryssingsfører.
Kammertjener for glass- og porselensbeholdningen.
Hva er Deres rolle i det daglige?
Min jobb er å ha tilsyn med glass og steintøy i alle de kongelige slott.
Jeg fører tilsyn med lagerbeholdning og skåner alt fra skade og sprekker.
Hva har De der?
Lover, forskrifter og sedvaner for Svanevoktere.
Den autoritative håndbok for... det som var Vokteren av konges svaner.
Den har styrt oss i århundrer. Siden 1482, etter min beregning, under Edvard IV.
Bukten har endret seg på alle måter.
Årevis med høyvann og kraftig regn endrer sanddyner til det ugjenkjennelige.
Tro meg. Jeg har sett grunne renner bli til dype raviner.
- Offisiell tittel? - Kongelig astronom.
- Regentens sekkepipeblåser. - Høyadmiral av Wash-kysten.
Mine oppgaver inkluderer også
å brette alle de 170 broderte serviettene i hvitt lintøy.
- Det er Dem! - Ja, ma'am.
De er dreven. Hvordan i herrens navn gjør De det?
Det er få som har behersket den nederlandske kysehattbretten.
"Svanen...
er et rent og grasiøst dyr."
Hvordan står det til med kunnskapen om 1400-tallskalligrafi, Robert?
Litt rusten. La meg se...
"Deres fjær er hvite som sne
og like korte i sin varighet.
For den tilkjennegir de rene veseners flyktige natur.
For selv om vi ønsker at vår prakt skal vare evig,
kan ingenting bli igjen av det som er gått bort."
Jo lenger det foregikk, jo tyngre falt det meg for brystet.
Jeg er enig.
En følelse av stolthet over tradisjonene.
Min yndling var nok Den sengeklargjørende kammertjener.
Ja.
Eller Høyadmiralen av Wash-kysten.
De vil ikke at Overhusets Black Rod skal banke på døren
eller at første kammerherre skal gå baklengs, da?
De vil også kvitte seg med den seremonielle hermelinhatten,
fordi bare adelsmenn med rett til sete i Overhuset kan bære den.
Men den syder av farve og lynne i et praktfullt hav av sinoberrødt.
Fra et PR-ståsted kan det være fornuftig med én eller to imøtekommelser.
Virkelig?
Da får vi færre beskyldninger om elitisme og pompøsitet.
Men da går man glipp av poenget.
Hele formålet med den høytidelige åpningen av Parlamentet er å ydmyke monarken.
Kongehusets representant, Black Rod,
banker på Underhusets dør og blir avvist tre ganger.
Og hvorfor?
Fordi at forrige gang en konge
overskred grensen og gikk i Underhuset, det var Karl I av England,
så førte det til borgerkrig og til at han ble henrettet.
Parlamentet advarer monarken.
"Du skal aldri glemme at det er vi som har kommandoen her."
Hun ankommer fortsatt i Den irske gallakarét med kongelig kavaleri
og hundrevis av gardister oppstilt langs ruten.
Det føles ikke umiddelbart som en lekse i ydmykhet.
Gir prinsen av Wales oss en lekse om ydmykhet?
Ja.
Jeg ser ikke noe galt i å styre monarkiet mer rasjonelt og demokratisk.
Men monarkiet er ikke rasjonelt, demokratisk, logisk eller rettferdig.
Har vi ikke lært det nå, alle som en?
Folk vil ikke besøke et kongelig slott og få det de kan få hjemme.
Når de kommer til en ordensutdeling eller på et statsbesøk
og besøker vår verden, vil de oppleve magi og mystikk.
Det som er forbeholdt for de innvidde, det eksentriske og det symbolske. Og...
det oversanselige.
De vil at det skal føles som om de har entret en annen verden. Dét er vår plikt.
Å løfte opp mennesker og ta dem til en annen sfære,
ikke få dem ned på jorden og minne dem på hva de alt har.
Hør, hør.
Verden gripes av spenning idet kampen om Det hvite hus
koker ned til en omtelling av stemmer i den svært jevne delstaten Florida.
Mange i Labour hadde håpet at visepresident Al Gore ville vinne.
Men i en dramatisk kjennelse sent i går kveld
stemte Høyesterett i USA 5-4 for å stanse nyopptellingen,
og ga med det i praksis presidentembetet til Texas-guvernør George W. Bush.
Mr. Blairs næreste internasjonale allierte har han aldri møtt eller snakket med.
Det kunne ikke vært mer ubekvemt. Clinton-paret var på avskjedsvisitt her
og bodde hos oss på Chequers da kjennelsen kom.
Der satt vi, alle sammen, og så på CNN midt på natten
idet valget ble avgjort...
Du store min.
Dagen etter skulle president Clinton tale ved University of Warwick.
Jeg skulle åpne. Jeg hadde intet annet valg
enn å gi påtroppende president Bush varme gratulasjoner foran min gode venn.
Blir det utfordrende for Dem med en republikaner i Det hvite hus?
Jeg ser ingen grunn til ikke å være optimistisk.
Vi må ikke glemme at jeg er mest erfaren nå. Håper å kunne påvirke president Bush.
- Deres Majestet. - Statsminister.
Mitt kontor sendte noen forslag til Parlamentets åpning.
Har De fått sett på dem?
Mer enn som så. Jeg diskuterte dem med min familie.
Da min førstefødte kom, var det fortsatt sedvane å tilkalle innenriksministeren
for å bevitne den kongelige fødsel.
Faren min satte en stopper for det, med mitt samtykke.
Jeg er ingen reformmotstander.
Spørsmålet er hva som er verdt å bevare og hvor grensen går.
Vi har gjennomført en grundig undersøkelse av alle våre embeter,
og det vi oppdaget, var ikke uforsvarlig sløseri,
luksus eller en rekke tomme titler fra Ruritania,
men et bemerkelsesverdig oppbud av dyrebar ekspertise,
ferdigheter ført videre i generasjoner innen de samme familiene.
Og redskapet bak en slik kontinuitet er kongehuset selv.
Vi bergtar mennesker og har gjort det i århundrer
med vår uforanderlighet. Tradisjon er vår styrke.
Respekten for våre forfedre
og bevaringen av deres visdom og erfaringer gjennom generasjoner.
Modernitet er ikke alltid svaret. Noen ganger kan det være fornminnene også.
Veldig bra. Er du klar?
Sånn, ja.
- Forstyrrer jeg, ma'am? - Robert. Nei, slettes ikke.
Jeg ville bare uttrykke min lettelse, ma'am.
For at jeg tok til fornuft?
I et øyeblikk risikerte vi å sette på spill det som karakteriserer oss.
Vær så god.
Noe som har fått meg til å tenke...
...at det kanskje hadde vært til det beste om jeg begynte med noe annet.
- Robert. - Det er sant, ma'am.
I avgjørende øyeblikk har Slottet mislykkes med å lese stemningen i folket.
Mye av skylden for det hviler på meg.
- Sannelig ikke. - Det handler om lynne.
Om å vite når man må være fleksibel.
Mitt problem er at jeg er gammel og satt. Jeg vil helst ikke endre på noe.
For meg er det oftest enten eller.
Enten lar man ting være som de er, eller så er det bare å gi seg ende over.
Men man kan da gjøre endringer uten å rive hele bygningen.
Min stedfortreder, Robin Janvrin, er langt bedre skikket til å gjøre det.
Han har mye bedre tillempningsevne. Og fortjener å ta steget opp.
Selvsagt vil Robin bli en utmerket privatsekretær, men han er fortsatt ung.
Er det ingenting jeg kan gjøre for å overbevise deg om å bli værende?
Noen ganger er det hjelpsomt å gi noen en syndebukk.
Dette vil gagne alle. Man sender et signal ut til folket.
De får bedre råd enn jeg noen gang kunne ha gitt.
Og jeg får spille mer cricket.
Hvordan skal jeg makte det? Jeg blir fullstendig fortapt.
Nei, ma'am. Det kommer til å gå fint.
Denne siste saken har De loset Dem gjennom helt uten min hjelp.
Hvert eneste øyeblikk har vært en ære, ma'am.
Og til slutt Deres besøk til Brighton and Hove,
en av regjeringens tusenårsbyer.
Ja.
Jeg har laget et utkast til avtaler
jeg håper bevarer det tradisjonelle, men også tilfører en moderne følelse.
På den ene side lunsj ved Royal Pavilion,
som en hyllest til Deres tipp-tipp-tipp-tippgrandonkel Georg IV.
På den annen side et besøk til Sussex Innovation Center
for å få demonstrert den insektliknende roboten Maggie.
Akkurat, ja.
Det er én siste ting det kanskje kan være nyttig å vite for Dem.
- Statsministeren... - Ja?
...har valgt å tale til The Women's Institute,
som en del av et forsøk på å samle støtte i middelklassen.
Sier De det?
Jeg hadde nær sagt at det ikke var hans type publikum.
Men hans usvikelige dømmekraft er jo noe man alltid har beundret ham for.
Og hans evne til å tilsynelatende klare å overbevise... hvem som helst.
Dette blir nok intet unntak.
En moderne stemme for kvinner.
En tydelig og beundringsverdig idéerklæring.
Men hva betyr det å være moderne i et nytt Storbritannia,
drevet av endring og innovasjon?
Det er mange tradisjoner vi kan være stolte av,
men vi må aldri klamre oss til tradisjonen for tradisjonens skyld.
I det 21. århundre må vi spørre oss selv om hvilke verdier vi ønsker å fremme.
Vi må ta med oss det beste fra fortiden, men ikke være treller av det.
Gammeldagse sedvaner kan noen ganger holde igjen fremgangen.
Jeg tror, og Labour-partiet tror,
at et nytt og oppdatert konsept for samfunnet trengs
for å holde tritt med raske endringer i den moderne verden.
Jeg ble valgt som leder for Labour fordi jeg forstår at vi har et radikalt oppdrag,
ikke bare å endre politikken i dette landet,
men også strukturen i landet.
Sjelen til dette landet.
"Radikal" er ikke et ord man bør la seg skremme av.
Det er et ord man bør omfavne.
For er vi ikke radikale nok, frykter jeg at vi ikke vil lykkes med oppdraget vårt.
Se hva vi har gjort i Overhuset, ved å ta...
Vi har gått drastisk til verks mot nedarvede særrettigheter.
Tusen takk.
Verden endrer seg raskt.
OK. Ja vel, ja.
Og forandring er vanskelig. Det vet vi.
Det er ikke rart folk er bekymret og vil klamre seg til det gamle...
Statsministeren så nok ikke for seg en kontrovers med Women's Institute
da han igjen skapte politisk strid.
Forkvinnen i WI hadde bedt Mr. Blair om å ikke gjøre talen partipolitisk.
...og utfordre kreftene som forhindrer livsviktig endring, selve...
La statsministeren snakke!
Nei!
Godt at vi har en fin debatt, da.
Han kan fengsle USA og hele verden, i grunn,
men kommer til kort med The Women's Institute.
Jeg får kjeft fra rådgiverne mine, som frarådet meg å gjøre det.
Du var politisk overfor WI, det eneste man med stolthet aldri er.
Når det gjelder kritikk, så kan jeg vel leve med akkurat det å være for politisk.
Det blir som om noen skulle beskrive Dem som altfor kongelig.
Jeg tror at jeg har innsett at det ikke går an å bli altfor kongelig.
Hvis man gjør noe, må man gjøre det ordentlig.
Aldri angre, aldri se seg tilbake.
Jeg forstår.
Nu vel...
Vel...
Som De sikkert vet,
har EU laget et utkast til Unionens pakt for grunnleggende rettigheter
før det kommende toppmøtet i Portugal.
Vårt håp er at den gir uttrykk for EUs opprinnelige mandat,
at den oppsummerer eksisterende rettigheter. Men hvis den...
TIL MINNE OM
Tekst: Fredrik Island Gustavsen