- Hva med denne? - Nei.
Du er 15, ikke 50. Jeg liker denne, jeg.
Ikke noe juleselskap uten litt glitter.
- Fremhever figuren. Guttene elsker det. - Mamma, da.
DESEMBER 1996
- Husker du hvor vi parkerte? - Nei.
- Til pass for oss når vi drar til London. - Se der.
Takk. Gledelig jul.
- Herregud. Det er prinsesse Diana. - Takk. Gledelig jul.
Kan vi få noen av dine? Vi holder på å bli utsolgt.
- Kan jeg få et, Diana? - Tusen takk.
- Her har du ett pund. - Gi meg mer enn det.
Vær så god.
- Gledelig jul. - Vær så god.
- Beklager. - De selger som varmt hvetebrød.
- Her. - Det var veldig sjenerøst av deg.
- Hva heter du? - Catherine.
Bare kall meg Kate.
- Si takk til Kate. - Ja. Takk skal du ha.
- Gledelig jul. - Gledelig jul.
- Kom igjen. - God jul.
Her var det tydeligvis en som gjorde inntrykk, ja.
Han virker snill. Har et pent fjes.
Han har sin mors fjes.
FØDT TIL Å BLI KONGE
Han har fine øyne også.
Vel. Man vet jo aldri.
- Mamma, da. Han er prins. - Og så da?
Da jeg møtte faren din første gang, var han helt uoppnåelig.
Jeg var jo bare en uanselig flyvertinne.
Ei serveringsberte.
Bestemoren hans sto på vennskapelig fot med dronningens tante.
Faren hans var RAF-pilot og hadde fløyet med prins Philip.
Jeg følte meg som den heldigste kvinnen i verden.
Og så startet jeg opp familiebedriften
og gjorde det så bra at faren din kunne si opp jobben
og jobbe fulltid med noe jeg hadde skapt.
Da forsto jeg at det kanskje var motsatt.
At det var han som var heldig, som fikk meg.
Du skal aldri undervurdere deg selv.
Du skal aldri tro at det fins noe i verden du ikke er god nok for.
TRE ÅR SENERE
For noen jævler. Alle som en.
Jordens avskum.
- Ja. - Slapp av, bror. Jeg støtter deg.
- Gratulerer med dagen. - Takk.
Frem til nå har avtalen vært at pressen ikke trenger inn i Deres privatliv.
Nå er De 18 og myndig. Er De bekymret for at det vil endre seg?
Jeg håper ikke det.
- Hallo! En kopp te? - Å, veldig gjerne.
Ved å gi dette intervjuet og bli filmet her før jeg blir universitetsstudent,
håper jeg at jeg kan få den samme friheten der også.
- Har De hatt det fint på Eton? - Det har jeg. Takk.
- Hva kommer De til å savne mest? - Meg.
- Kommer De til å savne Harry? - Selvsagt. Han er jo broren min.
- Og nå venter universitetet. - Forhåpentligvis, ja.
Har De bestemt Dem? Ryktene sier at De vurderer Edinburgh.
Jeg gjør det. Så fremt jeg består eksamen.
Det gjør han. Han er en skikkelig pugghest.
Hvordan vil De komme overens med de andre studentene? Og særlig anti-monarkistene?
Han får dem halshugget.
Jeg vil bare gå på universitetet og ha det gøy.
Og jenter, da?
Hvordan vil De håndtere oppmerksomheten?
Jeg vil nok ha nok å henge fingrene i til å måtte bekymre meg for mye om jenter.
Fra Deres far, prinsen av Wales. For å ønske Dem lykke til med eksamen.
Tiden er ute på tredjetrinnseksamen i geografi.
Fullfør setningen dere skriver og legg ned pennene.
Legg eksamensbesvarelsen på venstre side av pulten til innsamling.
Nå er bestemor her. Da kan vi begynne.
Vi er umåtelig stolte av deg uansett resultat.
- Sludder! Bare rene seksere gjelder. - Philip, da!
- Nu vel. - Kom igjen, da.
Vel?
- Er det en god rynke i pannen? - Ikke hold oss på pinebenken, nå da.
Fire i biologi.
- Godt jobbet. - Fire i hva?
I biologi, mor.
Seks i geografi.
- Veldig godt. - Så kvikk du er, da.
- Seks i hva? - Noen får si det.
I geografi, bestemor.
Det må være tidenes eneste sekser i familien.
- Og fem i kunsthistorie. - Bravo!
- Fem i hva? - Kan noen skyte henne?
Kunsthistorie.
- Hva? - Dunsthistorie.
Godt jobbet, William. Du kommer inn.
- Godt gjort. - Godt gjort. Her.
Siden du snart forlater redet, og siden ulykker skjer.
- Dere kommer til å takke meg senere. - Hva er det?
- For Guds skyld, Harry. Ikke la... - Hva er det?
- Sukkertøy? - En kondom.
- Det er frivillig å ta dem i munnen. - Jeg tar den der.
- Det var bare et råd. - Hva?
Prins William holder snart pressekonferanse.
Vi forventer at han kunngjør universitetsplanene etter Eton.
- OK. Ja. - Hvis De har spørsmål...
Ja. Bra.
Gratulerer. Hvordan føler den stolte far seg?
Jeg kunne ikke ha vært mer fornøyd.
Har du bestemt deg for hvor du skal gå, William?
Jeg var heldig nok til å oppfylle kravet for førstevalget. Det blir St. Andrews.
Ikke Edinburgh?
Nei. Jeg vurderte det, men St. Andrews ligger nærmere Balmoral.
- Utdanningsløpet høres utmerket ut. - Ser De frem til fadderuken?
Etter å ha tenkt meg om og hatt en lang prat med min far,
så har vi bestemt at jeg skal ta et friår.
Det blir karakterbyggende.
Og så venter jo St. Andrews på ham når han kommer hjem igjen.
Vet De hvordan De skal tilbringe året?
Jeg vil dra på et overlevelseskurs i Belize,
og så til Chile med Raleigh International Expedition og hjelpe til på en skole.
Så til Botswana og Kenya, hvor jeg skal bo i et neshornreservat.
Og etter det blir det St. Andrews.
Ja. Flink gutt.
Nei!
Ja!
SKOTTLAND
- Hyggelig å treffe Dem. Tusen takk. - Hyggelig å treffe Dem. Beklager bråket.
Hyggelig å treffe Dem.
Hyggelig. Hyggelig.
Hei. Er dere studenter?
Vel, vel. Da bør vel foreldrene fordufte og de ville festene begynne.
Det blir nok ikke ville fester når han følger med på alt jeg gjør.
Han kan nok sikkert overtales til å se vekk fra tid til annen.
Jeg sa ikke det, altså.
Lykke til.
Noen praktiske detaljer først.
Nå bør dere ha tilgang til informasjonen i nettportalen for studenter.
I første semester dekker vi kunst fra middelalder og renessanse frem til 1600.
Har dere behov for å dele bøker eller annet materiell,
har vi gitt dere en liste over alle medstudenters navn
med e-postadresser og telefonnumre.
Og 40 % av karakteren deres består av en visuell analyse halvveis i semesteret...
Hyggelig å treffe dere.
- Kan du signere bildet? - Ja, selvfølgelig.
Vent litt, OK? Takk.
Vær så god. Nå må jeg virkelig gå...
Takk.
Vær så god. Hyggelig å treffe dere. Ha en fin dag, OK? OK.
Har dere noen anelse om hva dette er?
- Madonna fra kirken i Ognissanti. - Det stemmer. Madonna på tronen.
Mange anser det for å være det første maleri av betydning fra renessansen.
Det stimulerer til en følelsesmessig forbindelse med seeren.
Hvordan oppnår Giotto dette?
- Ved å male folk naturtro og realistisk? - Nettopp.
I vesteuropeisk kunst var han av de første til å skape tredimensjonale figurer.
Planer i kveld?
- En øl? Golf? - Begge deler samtidig hadde vært fint.
- Gå, da! - Ønsk meg lykke til.
- Helt klart. Jeg er helt med. - Jeg skulle gjerne...
- Unnskyld, Deres Kongelige Høyhet... - Ikke kall meg det.
Unnskyld. Kan De signere dette? Det er til bestemor.
Hun er skikkelig kongefamilieentusiast.
- Ja visst. - Takk.
Takk.
- Du slår iallfall an hos bestemødre, Will. - Ærlig talt. Hva jeg ikke hadde gjort...
Jeg får bokstavelig talt alle...
- Hei! - Hei!
- Står bøkene på listen? - Jeg har nummeret hennes.
Allerede? Jeg bøyer meg i støvet. Respekt!
Vi tar samme emne. Da får jeg det automatisk.
- Litt for enkelt. - Kronet til mest attraktiv i Sallies.
Ikke bokstavelig talt, da. Det er din greie.
Nettopp.
Hva heter hun?
- Kate. - Vakre Kate.
- Man kan bli Kate-ruset av henne. - Den var god.
Ja.
Moren driver en slags festartikkelbedrift og var, hold dere fast... flyvertinne.
- Hvordan er livet på universitetet, da? - Jeg finner meg fortsatt til rette.
Kjenner du noen der?
Fergus Boyd, Oli Chadwyck-Healey og Charlie Nelson.
Noen som ikke gikk på Eton? Jenter, da?
Det er jo selvfølgelig jenter her.
Blir det noe... sex, da?
- Er du seriøs? - Er du seriøs, liksom?
Din frigide raring.
Universitetstida handler bare om sex. Med bøker ved siden av, da.
Sett i gang.
Bli far til noen uekte barn og endre arverekkefølgen.
Eller...
spis hallusinogene sopper og havn i nevekamp med landsbyidiotene.
Hva som helst. Bare lov meg at du prøver å ikke være så...
- Hva da? - Prippen.
Underkuet. Ansvarlig og kjedelig.
Vil du bli behandlet som alle andre, må du oppføre deg som alle de andre.
Hva er det du er så redd for? Slå deg løs.
Greit. Jeg må gå, men... vi snakkes senere.
Kom igjen. Nå går vi.
- Var det et smil? - Hva?
- Smilte hun da hun løp forbi? - Så det ikke.
Du er ubrukelig. Du skal jo liksom se alt.
Jeg er på utkikk etter snikmordere og kidnappere.
Kanskje dette er viktigere, da. Hold følge.
ALT OM MIN MOR
Herregud.
- Er det din nye kjæreste? - Herregud.
- Stikk av. - Drit og dra. Hva raker det dere, pervo?
Kom igjen!
- Er det kjæresten din? - Kom igjen!
- La meg ta menyen. Tusen takk. - Takk.
Kom igjen!
Lola Airdale-Cavendish-Kincaid.
Hva?
Familien er så snobbete at de må ha tre etternavn.
Hos henne må drømmeprinsen ha blått blod.
Et eple, en sandwich med ost og pickle og en vann.
- Tre pund og femten pence. - OK.
Vær så god.
- Hei. - Hei.
Unnskyld. Kunne du hjulpet meg med å finne noen bøker?
Til en oppgave?
Ja. Kunsthistorie. Vi ser på...
- Pensumlisten, takk. - Å. Her.
Akkurat.
Essays til fordypning i malekunsten fra Siena.
På utlån.
Freskene i Sienas Palazzo Pubblico.
Første bind.
Niks.
Malerkunst fra tidlig renessanse i Siena. Overhodet ikke. Beklager.
- Miss Middleton kom deg i forkjøpet. - Takk.
Dit tok alle bøkene veien, ja.
- Hei. - Hallo.
- Jeg er ferdig med den nå. - Flott.
Jeg har lovet den bort til en annen. Som også har lovet den bort til en annen.
Men du kan gjerne få se notatene mine. Og essayet jeg skrev.
- Ikke noe mesterverk, men alt er gjengitt. - Takk, det...
- Send meg en melding når du er ferdig. - Ja.
Eller skjær et hull i taket og gi meg det tilbake.
- Jeg bor i rommet rett over deg. - Det er du som har holdt meg våken, altså.
Nei, romkameraten min. Hun holder meg våken også, om det er noen trøst.
Ja.
Jeg vet at du bor der fordi de sjekket rommet for avlytting.
Jeg sa til dem at hvis jeg ville ta deg, så kunne jeg ha gjort det i Chile.
Under friåret ved Raleigh International Expedition.
- Gjorde du det også? - Ja. Jeg kom én uke etter at du dro.
Sier du det? Det var...
- Det var ganske slitsomt, ikke sant? - Jo.
Ja, men å hakke seg gjennom regnskogen...
- Hvordan klarte du deg? - Helt greit. Med min trofaste machete.
Ja. Du utmerket deg nok.
Du virker som typen som utmerker seg i ett og alt.
Noen har store forventninger til meg. Jeg vil nødig skuffe dem.
Jeg trenger nok ikke å fortelle deg hvordan det føles.
Hei.
Å. Hei. Hei, du.
Hei.
- Beklager. Lola. Dette er Kate. - Hei.
Vi snakket nettopp om...
Hvordan Kate utmerker seg i alt hun gjør. Jeg overhørte det.
- Lola er også noe for seg selv. - Innen hva? Bortsett fra med hørselen, da.
Drama. Hun har spilt noen roller.
Snakker du på vegne av meg nå? "Dette er Lola, buktalerdukken min."
Hva er det du utmerker deg sånn innen, Kate?
Vi snakket om en ekspedisjon begge var på i Sør-Amerika.
Snakker du på vegne av henne også?
Den innebar uker med vandring over lange avstander og medbrakte matrasjoner.
Å bade i iskalde bøtter med vann hver morgen.
Styrkende og friskusaktig. Så festlig, da.
Det begynner jeg å erfare at du er. Vi har ikke datet så lenge.
- Hvor godt du liker friluftsliv. - Jeg gjør det.
Så snikete. Etter å ha fortalt meg at du var interessert i filmkunst og politikk.
Jeg...
Går ikke friluftsliv, filmkunst og politikk sammen?
Bare som motsetninger.
Du liker åpenbart også å flørte så snart jeg snur ryggen til. Legge an på andre.
- Hva? - Vi tar samme emne.
- Vi snakket om et essay. - Hvor utmerket Kate er.
- Har du noe imot å signere denne? - Ja, faktisk. Vi snakker sammen.
Bare gå vekk.
- Vær så snill. - Å... OK.
- Jøss. - Hva er det?
- Det var... - Merkelig bråhissig.
Hun var bare hyggelig.
Å avbryte noen som snakker sammen er det motsatte. Det er frekt.
- Jeg må gå. - Jeg også.
Du forstår ikke. Det er sånn hele tiden. Du aner ikke hvordan det er å leve med.
Gjør vi ikke det? Å bli stirret på? Betraktet og dømt konstant?
- Prøv å være jente, du. - En attraktiv jente.
Nei, hvem som helst. Går ikke det, kan du prøve å være menneske
og ikke redusere jenter og dømme ut fra om de er attraktive eller ei.
Men for... Kan jeg bare...
I dag går vi videre til et nytt tema. Patronat.
Systemet som kunsten blomstret under i bystater som Firenze og Venezia,
og omstendighetene rundt hvordan systemet ble til.
Først skal vi diskutere
noen av de største velynderne i det 15. århundrets Firenze. Side to.
Medici-familien, som også styrte byen.
En av kunstmalerne de engasjerte...
- Jeg kommer ikke. - Hva mener du?
Fikk hytte i Balmoral i helga. Inviterte venner.
- Ekte venner. Er vi helt ubetydelige? - Du må komme.
Raisin Weekend er et førsteårsritual. Alle kommer.
Drikking døgnet rundt. Verdens største barberskumkamp.
Du kan slakte dyr eller bondetamper resten av livet.
- Hva du enn gjør der oppe. - Med ekte venner.
Når får du mulighet til å gjøre noe sånt som dette igjen?
- Handler dette om Lola? - Nei. Herregud. Det er slutt.
Eller Kate?
Oli sa at du dreit deg ut foran henne.
- Takk. - Det har plaget deg siden.
Vær så snill. Kan vi bytte tema?
OK.
Bare sjekk at den er tom.
Willie. Husker du da Badger rufset til håret mitt og skulle ta meg?
Han kom for å ta meg.
- Takk. - Ha en fin dag.
Går det bra med deg?
- Hva? - Går det bra? Vil du ha litt mat?
- Nei... - Det hjelper.
- Det går bra. Alt i orden. - Ta litt vann.
Det går bra. Jeg er ikke tørst. Hvorfor i helvete...
- Hvordan går det? - Hater å si det. Du går glipp av noe her.
Ikke minst siden Kate får massevis av oppmerksomhet nå som du ikke er her.
- Det hjalp å høre, liksom. Takk. - Du får innynde deg når du er tilbake.
Men du må være rask. Det toget er i ferd med å gå, min venn.
- Hvordan er det på Balmoral? - Fint.
Det er ikke verst. Vi var ute på jakt tidligere i dag.
- Nå er vi på hytta, og... - Hør her, jeg...
- Kom igjen, Chad! - Jeg må gå.
Vi snakkes senere, OK? Ha det.
Det har vært en stri tørn
for kjendisdeltakerne i Big Brother-huset denne uka.
Og i kveld fikk vi endelig en vinner, noe som gjør Jack Dee
til landets mest populære kjendis.
- Will! Redd oss! - Hjelp meg! Wales! Hjelp meg.
Hei.
- Nei. - Gjorde du det?
Unnskyld. Kate?
- Det var for sent å snu for ham. - Har du et øyeblikk, Kate?
Unnskyld.
Jeg ville bare si unnskyld for... at jeg var sånn. På biblioteket.
Det var en pinlig situasjon. Selv mer pinlig enn denne.
- Beklager. Rupert. Dette er William. - Hei. Finchie.
Hei. Jeg var ute på dypt vann. Og jeg oppførte meg som en idiot.
Takk.
- Jeg håper at det ordner seg med Lola. - Nei. Herregud.
Det forholdet døde da hun fant ut at jeg var friluftsmann.
- Ja. - Ja.
Ja.
- Skal vi gå? - Ja. Vi ses på forelesning, da.
- Hyggelig å treffe deg. - Takk i like måte.
Ha det.
Fortell oss alt om livet på universitetet.
Er det mange deilige fester?
Noen fester, ja, men ingen særlig interessante.
- Du har vel fått noen nye venner? - Et par.
Men St. Andrews kan føles ganske lite og avsidesliggende.
Og emnet, da. Jeg likte kunsthistorie før. Nå sliter jeg med å finne mening i det.
- Det var da trist. - Ja.
Jenta han liker, har funnet seg et skikkelig mannfolk.
Derfor syns han så synd på seg selv.
Det var synd, da.
- Takk. - Stakkars William...
Sier du det!
Du holder nok ut. Du vurderer vel ikke å slutte?
Kanskje det hjelper å bytte emne.
- Hva var det andre yndlingsfaget ditt? - Geografi.
Hva er vel bedre når man føler seg litt bortkommen?
Ja. Alt handler om å orientere seg.
Det viktige er disse sjokoladene.
Bank, bank.
- Bestemor. Beklager rotet, altså. - Jeg ville bare høre om alt var i orden.
Universitetet er ikke enkelt, forstår jeg det som.
Nei.
Hvis det Harry sa stemmer,
og din misnøye handler mer om hjertets anliggender...
Hva kan man ellers kalle det?
- Dating. - Å. Ja.
Ordet er ukjent, for vi bedrev ikke sånt. Vi møtte noen, giftet oss og gikk videre.
Her kan man trygt si at det ikke er noen fare for ekteskap.
Ingen fare for dating, heller. Jeg har rotet det til.
Og så vil du ikke høre mer om at det fins flere fisker i havet?
Eller bli oppmuntret til å forsøke igjen?
Hadde jeg gjort det, ville det utgjort et annet ord du ikke kjenner. Stalking.
Det ordet kjenner jeg faktisk til.
Ikke mist håpet.
Jeg tror fast og helt på at du ikke vil gå glipp av det som er tiltenkt deg.
Det sørger Han for.
Går det bra?
- Går det bra? - Ja. Jeg gleder meg.
- Hei, vennen min! - Hei, pappa. Hvordan går det?
- Godt å se deg. Kom inn. - Hei. James.
- Rupert. - Rupert. Hyggelig å treffe deg. Kom inn.
- Hei. Rupert. Hyggelig. - Alt vel her.
- Hei, vennen. - Hei. Rupert. Hyggelig.
- God jul. - Gledelig jul, vennen.
- Dette er Rupert. - Rupert. Hyggelig å treffe deg.
Dekket av slim og Gud vet hva
og med nesten en liter med stinkende elvevann i magen.
Herregud. Du ble fortsatt matchvinner, da?
Har man noe navn for et hattrick med selvmål?
- Vet ikke. - Idioti?
Takk skal du ha, ja.
- James blir den lille stjerna vår. - Det skjønner jeg.
Veldig god sesong sist. Han fikk fire wicket. Fire for 20.
- Kom igjen! - Hva er det du spiller?
Du kom akkurat til en svært så konkurransepreget runde med spillet Jenga.
- Jeg går og tar en sigarett. - Jeg kommer straks.
Harry? Hvor skal du?
- Jeg skal bare ut en tur. - Bli her.
- Hva er problemet? - Bli her hos familien.
Hva er problemet?
Jeg er faren din. Ikke si imot meg.
- Det er du, ja. Når det passer deg, så. - Harry.
- Familien din er så hyggelig. - Hatt en fin kveld?
- Ja, det var veldig gøy. - Pappa elsker å snakke om cricket.
Ha det.
Han virker da trivelig.
- Syns du det? - Ja, veldig.
Han er jo en likendes kar. Han er høflig. Og kjekk.
Er det alvor mellom dere?
Hvorfor spør alle meg om det?
Catherine?
Er det alvor mellom dere?
Ja, ganske. Hvis det er greit for deg.
Selvfølgelig.
Skulle det ikke være det?
Du har jo alltid hatt en annen i kikkerten for meg.
Gi deg. Du har alltid elsket tanken på meg og William sammen.
Jeg skulle gå på Edinburgh University rett etter videregående med alle vennene mine.
Så foreslo du at jeg heller skulle gå på St. Andrews etter et friår.
Uten noen av vennene mine.
- Det var ikke noe sammentreff. - Jo, det var det.
Var det et sammentreff at du oppmuntret meg til å ta kunstkurset i Firenze,
som William også var ventet å delta på?
Og så var det ekspedisjonen i Chile, som han også var med på.
Jeg trodde at du ville takke meg. Du sa at du likte ham.
Ja, men så ble jeg voksen. Så fort du hadde bestemt deg, ga du deg aldri.
Ja, men ikke for å være ondsinnet.
- Virkelig? - Vet du hva jeg syns?
At du er noe helt for deg selv.
Jeg mener også at den stakkars gutten trenger en snill, vanlig jente.
Du kjenner ham ikke. Hva om William ikke er den rette for meg? Hva med hva jeg vil?
Hvis den du virkelig vil ha, er Finchie, så er det greit.
Jeg vil bare ikke at du er sammen med Finchie for å bevise noe for meg.
Kom hit.
Særlig siden jeg har hørt via jungeltelegrafen
at William er ulykkelig.
Han vil slutte på universitetet.
- Alt vel? - Hei.
Takk.
- Du kommer ikke til å gjøre det. - Hva da?
- Slutte på universitetet. - Har ikke bestemt meg.
Slutt å trenge deg inn på mitt territorium.
Det er min jobb å drite seg ut i familien. Ikke begynn du også.
Dra tilbake til St. Andrews.
Om ikke for din egen del, så for min. Jeg trenger... et formål her i livet.
Å drite meg ut og få deg til å se... bra ut.
Hva er det som skjer med deg og far?
Han fant ut om gresset, ikke sant?
Han fløy i flint. Sa at jeg kunne ha blitt utvist.
Nå må jeg tilbringe en dag med rusavhengige på et behandlingssted.
Hæ?
Jeg sa: "Du overreagerer litt, eller?" Han sa: "Du skal angre og ta ansvar."
Takk for det, liksom.
Alle avisene vil skrive om det. Da ser det ut som om det er ute med meg. Igjen.
Folk kommer til å si: "Stakkars gutt. Helt siden moren døde..."
Men dette fungerer vel aldeles utmerket.
For det er ikke behov for en nummer to i denne familien.
Bortsett fra til underholdning, da.
Jeg kan ikke stille deg i skyggen om jeg så er normal eller lykkes.
Det hadde gjort hele dette sirkuset til en parodi.
Det er Willie som får stjerne i boken. Harry er det sorte fåret.
Helgenen Willie og synderen Harry. Willie er fullkommen. Harry er fortapt.
Et jævla behandlingssted, altså.
Kan du tenke deg hvordan folk ville gått av hengslene
hvis det var du som måtte dit?
Det ville vært som om tempelet raste sammen.
Men når det gjelder meg, er det bare det folk ønsker.
At jeg driter meg ut. "Det er Harry Wales sin jobb, det."
1 MELDING MOTTATT LES
ÅPNER MELDING
VÆR SÅ SNILL. IKKE SLUTT PÅ UNIVERSITETET.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen