Asta?
Nu!
Ai 15 ani, nu 50.
Îmi place asta.
Nu poți petrece de Crăciun fără sclipici.
Băieților o să le placă silueta ta.
Mamă!
DECEMBRIE 1996
Îți amintești unde am parcat?
- Nu. - Așa e mereu la Londra.
Uite!
Mulțumesc. Crăciun fericit!
Doamne, e prințesa Diana!
Mulțumesc. Crăciun fericit!
Știți ce? Ne mai aduceți? Rămânem fără.
- Îmi dai și mie, Diana? - Mulțumesc mult.
- Ia o liră. - Nu-mi ajunge.
Poftim!
- Crăciun fericit! - Poftim!
- Mergi! - Se vând ca pâinea caldă.
- Vă rog. - Ești foarte generoasă. Cum te cheamă?
- Catherine. - „Kate” e în regulă.
- Mulțumește-i lui Kate. - Da. Mulțumesc.
MAREA PROBLEMĂ
- Crăciun fericit! - La fel.
- Haide! - Crăciun fericit!
Cineva a lăsat impresie puternică.
Pare de treabă.
Are un chip plăcut.
Are fața mamei lui, e clar.
WILLIAM NĂSCUT SĂ FIE REGE
Are și ochi frumoși.
Ei bine... Nu se știe niciodată.
- Mamă, e prinț. - Și?
Când l-am cunoscut pe tatăl tău, era mult peste nivelul meu.
Eram doar o stewardesă umilă.
O fătucă de la bord.
Iar bunica lui era prietenă cu mătușa reginei.
Tatăl lui fusese pilot RAF și zburase cu prințul Filip.
M-am simțit cea mai norocoasă femeie.
Apoi am întemeiat afacerea familiei.
Am avut atât de mult succes, încât tatăl tău s-a putut retrage
ca să lucreze cu normă întreagă la ceva creat de mine.
Atunci mi-am dat seama că poate era pe dos.
Că el fusese norocos să mă aibă.
Nu te subestima niciodată!
Să nu crezi că e ceva pe lumea asta pentru care nu ești destul de bună.
TREI ANI MAI TÂRZIU
Jigodii! Toți, până la ultimul.
Haimanale.
Da.
Nu-ți face griji, frate. Sunt cu tine.
- La mulți ani! - Mulțumesc.
Până acum, am respectat înțelegerea
să nu vă deranjăm viața privată.
Acum aveți 18 ani și sunteți adult. Vă e teamă că asta se va schimba?
Sper că nu.
Bună! O ceașcă de ceai?
Ar fi grozav.
Acceptând acest interviu și cameramanii înainte să merg la universitate,
sper să am parte de aceeași libertate și acolo.
- V-ați simțit bine la Eton? - Da, mulțumesc.
- Ce vă va lipsi? - Eu.
- O să vă lipsească Harry? - Desigur, e fratele meu.
- Acum urmează facultatea. - Așa sper.
Ați ales? Umblă vorba că vă interesează Edinburgh.
Da, dacă trec examenele de admitere.
Lejer. E mare tocilar.
Cum vă veți înțelege cu ceilalți studenți?
Mai ales cu cei antimonarhiști?
O să le taie capetele.
Vreau doar să mă simt bine acolo.
Și fetele?
Veți îndura atenția?
Cred că o să am destule pe cap fără să-mi fac griji pentru fete.
De la tatăl tău, Prințul de Wales. Cu urări de succes la examene.
Geografi de nivel A, timpul a expirat.
Terminați propoziția începută și puneți stilourile jos.
Vă rog să lăsați foaia de examen în partea stângă a pupitrului.
A venit și bunica. Putem începe.
Orice ar fi, suntem deja foarte mândri.
Ce prostii! Se acceptă doar zece pe linie.
Filip!
- Așa. - Hai odată!
Deci?
E o încruntătură bună?
Nu ne ține în suspans.
- Șase la biologie. - Da, păi...
- La ce? - Biologie, mamă.
- Zece la geografie. - Foarte bine!
- Ce deștept! - Zece la ce?
- Spuneți-i. - Geografie.
Cred că e singurul zece din familia asta.
- Nouă la istoria artei. - Bravo!
- Nouă la ce? - Cineva s-o împuște!
- Istoria artei. - Ce?
Istoria tartei.
- Ai intrat, William! - Felicitări!
- Bravo! - Bravo! Poftim!
Fiindcă vei părăsi cuibul și se mai petrec accidente.
- Îmi veți mulțumi mai târziu. - Ce e?
Pentru numele lui Dumnezeu, Harry, nu...
- Ce sunt? Dulciuri? - Prezervative.
Le poți băga și în gură.
- Dă-mi-l! - Îl ajut și eu.
- Ce? - Ce?
Prințul William va ține o conferință de presă.
Își va anunța planurile pentru viața la facultate după Eton.
Bine. Da.
Dacă ai probleme...
Bine.
Felicitări! Cum se simte tatăl mândru?
Cum nu se poate mai fericit.
Ai decis unde mergi, William?
Am avut norocul
să întrunesc condițiile la prima opțiune, deci voi merge la St. Andrew's.
Nu Edinburgh?
Nu. M-am gândit, dar St. Andrews e mai aproape de Balmoral.
Iar planul academic e excelent.
Abia aștepți săptămâna bobocilor?
După ce m-am gândit bine
și după o discuție îndelungată cu tatăl meu,
am decis că voi lua un an de pauză.
Îi va întări caracterul.
Și, desigur, St. Andrews îl va aștepta când se va întoarce.
Știi cum vei petrece acest an?
Vreau să urmez un curs de supraviețuire în Belize.
Apoi Chile, cu Expediția Raleigh International,
și voi ajuta la o școală.
Apoi Botswana și Kenya, unde voi sta la rezervația de rinoceri.
Și apoi, St. Andrews.
Da, băiat bun!
Nu!
Da!
ST. ANDREWS, SCOȚIA
Îmi pare bine. Mulțumesc mult.
Îmi pare bine. Scuze pentru gălăgie.
Încântat!
Îmi pare bine.
Bună! Sunteți studente?
Așa... Cred că e timpul ca părinții să dispară
și să înceapă petrecerile sălbatice.
Nu sunt șanse de petreceri, cu el urmărindu-mi fiecare mișcare.
Sunt sigur că poate fi convins să-și ia privirea uneori.
Nu am spus asta.
Baftă!
Câteva chestiuni organizatorice.
Ar trebui să aveți acces la informații
prin portalul studenților.
În acest prim semestru,
vom studia arta medievală și renascentistă până la 1600.
Dacă aveți nevoie să împărțiți cărți sau alte materiale,
v-am oferit o listă cu numele colegilor.
Cu adresele de e-mail și numerele lor de telefon.
O analiză vizuală ca examen parțial va reprezenta 40% din notă.
Bună! Îmi pare bine.
- Poți semna poza? - Da, desigur.
Poți scoate blițul, te rog?
Poftim! Știți, trebuie...
Mulțumesc!
Poftim! Mi-a părut bine!
O zi bună, bine? Bine.
- Aveți idee ce e asta? - Ognissanti Madonna.
Corect! Madonna întronată.
Este considerată de mulți prima lucrare majoră a Renașterii.
Încurajează o legătură emoțională cu privitorul.
Cum reușește Giotto asta?
Pictând oamenii realist?
Întocmai!
Giotto a fost printre primii care a creat figuri tridimensionale
în arta occidentală.
Ce facem diseară?
- O halbă, golf? - Ambele în același timp.
- Du-te! - Urați-mi noroc.
- Absolut. Mă bag. - Ar fi tare...
- Scuze, Alteță... - Nu-mi spune așa, te rog.
Scuze! Puteți semna asta? E pentru bunica mea.
E fană înfocată a familiei regale.
- Sigur. - Mulțumesc.
Mersi!
Măcar bunicuțele te iubesc, Will.
Sincer, ce nu aș da...
O să-mi iau toate...
- Salut! - Bună!
Cărțile astea?
- Am numărul ei. - Deja?
Te salut. Respect!
Avem un curs comun, deci îl am de pe listă.
- Cam leneș. - Am încoronat-o cea mai bună gagică.
Nu la propriu.
- Asta e doar chestia ta. - Haios!
Cum o cheamă?
- Kate. - Frumoasa Kate.
Te bagă în „pă-Kate”.
Bună poantă!
Mama ei organizează petreceri
și a fost, fiți pe fază, animatoare pe avion.
Cum e viața la universitate?
Încă mă obișnuiesc.
Știi pe cineva acolo?
Fergus Boyd, Oli Chadwyck-Healey, Charlie Nelson.
Cineva care să nu fie de la Eton?
- Fete? - În mod evident, sunt fete aici.
Vreuna mai...
- Ești nebun? - Nu, tu ești nebun?
Ciudat frigid ce ești!
Universitatea e doar sex.
Cu cărți.
Bagă-te!
Zămislește niște bastarzi și distruge liniile de succesiune!
Sau...
bagă ciupercuțe halucinogene și ia-te la pumni cu țăranii locali.
Orice ar fi, doar promite-mi că nu o să fii atât de...
- Ce? - Înțepat.
Reprimat.
Responsabil și anost.
Dacă vrei să fii tratat ca toți ceilalți,
trebuie să te porți ca toți ceilalți.
De ce ți-e așa de frică? Fă-ți de cap!
Trebuie să închid, dar...
ne mai auzim.
Haide!
- Ăla a fost un zâmbet? - Ce?
- A zâmbit când a trecut? - N-am văzut.
Ești inutil. Ar trebui să vezi tot.
Eu mă uit doar după asasini și răpitori.
Asta e mai important. Ține pasul!
Isuse!
- William, ea e noua ta iubită? - Doamne!
- Marș! Ce te doare pe tine, perversule? - Haide!
- E iubita ta? - Hai, să mergem!
- Și meniul. Mulțumesc mult. - Mulțumesc.
Haide!
Lola Airdale-Cavendish-Kincaid.
Ce?
Dintr-o familie atât de fițoasă, că are trei nume.
Ca să pui laba pe un prinț, doar sângele albastru te ajută.
Un măr, un sendviș cu brânză și o apă.
- Trei lire și cincisprezece. - Bine.
Poftim!
Bună!
Mă puteți ajuta să găsesc niște cărți?
Pentru o lucrare?
Da, istoria artei. Caut...
- Bibliografia. - Poftiți!
Așa.
Eseuri în studiul Școlii de la Siena.
Împrumutată.
Frescele din Palazzo Pubblico din Siena.
Volumul 1.
Nici vorbă!
Pictura sieneză de la 1400, clar nu.
Scuze, n-ai noroc. Dra Middleton ți-a luat fața.
Mersi!
Deci aici erau toate materialele.
- Bună! - Bună!
- Am terminat, de fapt. - Grozav!
Le-am promis altcuiva.
- Și ea, mai departe. - Da.
Dar îți pot da notițele și eseul meu, dacă te ajută.
Nu e o capodoperă, dar am cercetat.
- Mersi, e... - Anunță-mă când termini.
- Bine. - Sau dă gaură în tavan și dă-mi-le.
Stau în camera de deasupra ta.
Deci tu mă ții treaz noaptea.
Colega mea. Dacă te încălzește cu ceva, și pe mine mă ține trează.
Da.
Știu că stai sub mine fiindcă ne-au căutat de microfoane.
Le-am spus că, dacă plănuiam ceva, puteam s-o fac în Chile.
În anul de pauză, Raleigh International.
- Ai făcut și tu aia? - Da. Ne-am ratat la o săptămână.
Serios?
A fost...
- A fost greu, nu? - Da, să știi.
Dar să-ți faci drum prin junglă...
Da.
Cum te-ai descurcat?
Bine, cred. Cu maceta mea de încredere.
Da.
Pariez că ai excelat.
Pari genul de persoană care excelează în toate.
Sunt oameni care au mari așteptări de la mine.
Nu vreau să-i dezamăgesc.
- Știi prea bine cum e. - Da.
Bună!
Lola, Kate.
- Bună! - Bună!
Tocmai discutam...
Cum Kate excelează la toate. Am auzit.
Și Lola e o persoană excepțională.
În ce zonă? În afară de auzul ei.
Teatru. A jucat puțin.
Acum vorbești în numele meu? „Ea e Lola, marioneta mea de ventriloc.”
Tu în ce zonă excelezi, Kate?
Tocmai discutam despre o expediție în America de Sud.
Vorbești și pentru ea?
Au fost săptămâni bune de mers prin sălbăticie
și supraviețuitul din rații.
Ne spălam în apă ca gheața dimineața.
Înviorător și în aer liber. Ce distractiv!
Descopăr asta despre tine. Nu ieșim împreună de mult.
- Cât de mult îți place în aer liber. - Așa e.
Parșiv! Mi-ai spus că ești pasionat de cinema și politică.
Eu...
Natura, cinematografia și politica nu merg împreună?
Doar ca oximoroane.
Și îți place și să flirtezi când nu sunt pe fază.
- Să te dai la altele. - Ce?
- Avem un curs comun. - Vorbeam despre un eseu.
Și despre Kate.
- Scuze, vă deranjează să semnați? - Da, de fapt! Am o discuție.
Lasă-mă în pace!
- Te rog. - Bine.
Ce?
- A fost... - Cam furios.
Era prietenoasă.
Nu e prietenos să întrerupi pe cineva, e nepoliticos.
- Eu plec. - Și eu.
Nu cred că înțelegi. Pățesc așa mereu.
Nu știți cum e să trăiești cu atâta atenție zi de zi.
Nu știm? Cum se holbează lumea?
Cum te privesc și te judecă mereu?
Încearcă să fii femeie.
- O fată sexy. - Nu, orice fată.
Măcar poți încerca să fii ființă umană,
fără să reduci toate femeile la cât de bine arată.
Fir-ar... Se poate...
Azi vom trece la alt subiect, patronajul.
Sistemul sub care au înflorit artele în orașe-stat precum Florența și Veneția
și circumstanțele care au dus la apariția sa.
Pentru început, vom discuta
despre cei mai mari protectori din Florența secolului al XV-lea.
Pagina doi.
Familia Medici,
care conducea tot orașul.
Unul dintre pictorii pe care i-au angajat...
- Nu vin. - Cum adică?
Am invitat niște prieteni la Balmoral.
- Unii adevărați? Noi suntem de schimb? - Nu poți să nu vii.
Weekendul Stafidelor e un ritual. Toată lumea participă.
24 de ore de băut, cea mai mare bătaie cu spumă de ras.
Ai toată viața în față să măcelărești animale sau țărani.
- Sau ce mai faceți pe acolo. - Cu prietenii.
Când vei mai avea ocazia să faci așa ceva?
E vorba de Lola?
Nu. S-a terminat, slavă Domnului!
- Sau Kate? - Cică te-ai făcut de rahat la bibliotecă.
- Mulțam! - Și îți dai pumni în cap de atunci.
Putem schimba subiectul, te rog?
Bine.
Vezi dacă e gol.
Willie, îți aduci aminte când Badger m-a ratat la mustață?
S-a năpustit spre mine.
- Mulțumesc. - O zi bună!
Te simți bine?
- Ce? - Te simți bine? Mănânci ceva?
- Nu. - Te ajută.
- N-am nimic. - Bea apă.
N-am nimic.
Nu mi-e sete. Ce mama...
Cum merge?
Regret să-ți spun, dar nu știi ce ratezi.
Mai ales că în absența ta e bătaie pe Kate.
E de mare ajutor. Mersi, frate!
O farmeci tu când te întorci.
Dar nu mai pierde vremea. Trenul pleacă din gară, amice.
- În fine, cum e la Balmoral? - Plăcut.
Nu e rău deloc. Am fost la vânătoare mai devreme.
Acum ne-am întors la cabană și...
Auzi...
Haide, Chad!
Trebuie să plec. Vorbim mai târziu, bine? Pa!
A fost o perioadă chinuitoare
pentru deținuții celebri din casa Big Brother săptămâna asta.
În seara aceasta, ne-am găsit câștigătorul.
Jack Dee este cea mai populară celebritate din tot tărâmul.
- Will! Salvează-ne! - Ajută-mă, te rog!
Wales, ajută-mă!
- Bună! - A făcut-o?
Nu.
Dar tu?
Scuze, Kate!
- De la băut? - Kate, ai o clipă? Scuze!
Voiam să-mi cer scuze pentru cum m-am purtat.
La bibliotecă.
A fost o situație jenantă.
Mai rea ca acum.
- Scuze. Rupert, William. - Salut! Finchie.
Salut! Eram depășit de situație și m-am purtat ca un dobitoc.
Mersi!
- Sper să te împaci cu Lola. - Doamne, nu!
A aflat că-mi place natura.
- Da. - Da.
Da.
- Mergem? - Ne vedem la cursuri.
- Mi-a făcut plăcere. - La fel.
Pa!
Spune-ne despre facultate.
Multe petreceri frumoase?
Câteva petreceri. Dar nimic deosebit de palpitant.
- Ți-ai făcut prieteni noi? - Câțiva.
Dar St. Andrews e foarte mic și izolat.
Și cursul...
Îmi plăcea istoria artei. Acum nu-i mai văd rostul.
- Ce trist! - Da.
Fata lui a găsit un bărbat adevărat.
Cred că de asta își plânge de milă.
Ce păcat!
- Mulțumesc. - Bietul William.
Serios?
O să reziști. Doar nu te gândești să pleci!
Poate te ajută să schimbi materia.
- Ce îți mai plăcea la școală? - Geografia.
Ideală pentru când te simți rătăcit.
- Da. - E numai orientare.
Contează doar bomboanele de ciocolată.
Cioc, cioc!
Buni!
- Scuze pentru dezordine. - Am venit să văd cum te simți.
Nu ți-e ușor la facultate, din câte se vede.
Nu.
Dacă Harry are dreptate,
iar disconfortul tău are de-a face mai degrabă cu chestiuni amoroase...
Cum altfel să le spun?
- Întâlniri. - Da...
Nu știu cuvântul. Noi nu făceam asta.
Cunoșteam pe cineva, ne căsătoream și gata.
Nu e niciun pericol de căsătorie aici.
Nici de întâlniri. Am rasolit-o.
Nu vrei să auzi că are balta pește?
Nici încurajări să mai încerci?
Dacă aș face asta, ar fi un alt cuvânt pe care nu-l știi, hărțuire.
Cunosc cuvântul ăsta.
Nu-ți pierde speranța.
Cred cu tărie că ce îți e menit nu te va ocoli.
El se asigură de asta.
Te simți bine?
- Dar tu? - Da. De-abia aștept.
- Bună, scumpo! - Bună, tată! Ce mai faci?
- Îmi pare bine. Intră! - Salut! James.
- Rupert. - Încântat, Rupert. Intră!
- Salut! Îmi pare bine. - Salut!
- Bună! - Bună ziua, eu sunt Rupert.
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit, dragă!
- Mamă, tată, el e Rupert. - Rupert. Îmi pare bine.
Acoperit de mâzgă și tot felul
și cu un litru de apă de râu împuțită în stomac.
Doamne! Dar tot ați fost omul meciului?
Există cuvânt pentru un hat-trick de autogoluri?
- Nu știu. - Idioțenie?
Mulțumesc!
- James va fi vedeta noastră. - Îmi dau seama.
- A avut un sezon grozav. - Da?
Da, patru portițe la 20.
Haide!
Ce jucați?
Ai picat în toiul unui meci foarte competitiv de Jenga.
- Mă duc să bag o țigară. - Vin și eu imediat.
Ce faci, Harry?
- Mă duc afară. - Stai aici.
- Care e problema? - Vreau să stai cu familia.
Care e problema?
Sunt tatăl tău, nu te certa cu mine.
Sigur că ești, când îți convine.
Harry!
- Ai o familie frumoasă. - Te-ai simțit bine?
- M-am distrat de minune. - Tata e înnebunit după crichet.
Pa!
Pare drăguț.
- Așa crezi? - Foarte. Ce nu e de plăcut?
E politicos. Și chipeș.
E serios?
De ce mă întreabă asta toți?
Catherine?
E o relație serioasă?
Foarte!
Dacă nu te deranjează.
Sigur că nu!
De ce m-ar deranja?
Fiindcă aveai pe altcineva în vizor.
Haide, întotdeauna ți-a plăcut ideea că aș fi cu William.
Trebuia să studiez la Edinburgh
imediat după liceu, cu prietenii.
Apoi mi-ai sugerat să merg la St. Andrews,
după un an de pauză.
Fără niciun prieten.
- Nu a fost o coincidență. - Ba da.
Și că m-ai încurajat să merg la cursul de artă de la Florența,
unde trebuia să meargă William?
Apoi la expediția din Chile, la care a participat și el.
Credeam că-mi vei mulțumi.
- Ai spus că-l placi. - Apoi am crescut.
Când ți-a intrat ideea în cap, nu te-ai mai oprit.
Nu din vreun motiv sinistru.
- Zău? - Știi ce cred eu?
Cred că ești specială.
Mai cred și că săracul băiat are nevoie de o fată cumsecade.
Nu-l cunoști. Cum rămâne cu ce vreau eu? Dacă nu e potrivit pentru mine?
Dacă îl vrei pe Finchie, în regulă.
Dar nu vreau să umbli cu Finchie ca să îmi dai mie o lecție.
Haide!
Mai ales că am auzit din surse...
că William e nefericit.
Și vrea să plece de la facultate.
- Toate bune? - Salut!
Mersi!
Nu o vei face.
- Ce? - Nu pleci de la facultate.
Nu m-am hotărât.
Nu te mai băga peste mine!
E treaba mea să fiu ratatul familiei. Nu începe și tu.
Întoarce-te la St. Andrews.
Măcar de dragul meu. Am nevoie...
de un scop în viață.
S-o dau în bară ca să te fac să dai bine.
Ce e cu tine și tata?
A aflat de iarbă, nu?
A luat-o razna. A spus că aș fi putut fi exmatriculat.
Vrea să merg la dezintoxicare să petrec o zi cu niște drogați.
Ce?
„O reacție exagerată”, am spus.
„Remușcare și responsabilitate”, a spus el.
Mersi!
O să apară în toate ziarele.
O să par o cauză pierdută, din nou.
O să se spună: „Sărmanul, de când i-a murit mama...”
Dar totul merge șnur, cred.
Nu e nevoie de numărul doi în familia asta.
Doar de divertisment.
Nu pot fi normal sau realizat, să te eclipsez în orice fel.
V-aș umili.
Deci îi avem pe Willy Auritul și Harry Oaia Neagră.
Willy sfântul, Harry păcătosul.
Willy temeinicul, Harry rătăcitul.
Un centru de tratament afurisit!
Îți imaginezi cum s-ar panica lumea...
dacă tu ai merge la un centru de tratament?
Ar zice că se năruie templul.
La mine asta e așteptarea.
S-o fac de oaie. „Aia e datoria lui Harry Wales.”
MESAJ PRIMIT
SE DESCHIDE
NU PLECA DE LA FACULTATE, TE ROG. KATE