‫אתמול בבוקר, בשעה 2:41...‬
‫- לונדון, 8 במאי 1945 -‬
‫במפקדתו של הגנרל אייזנהאואר...‬
‫גנרל יודל, נציג הפיקוד העליון הגרמני,‬
‫חתם על כניעתם ללא תנאי‬
‫של כל הכוחות הגרמניים ביבשה,‬ ‫באוויר ובים הפועלים באירופה.‬
‫מעשי העוינות ייפסקו רשמית‬ ‫דקה לאחר חצות הלילה,‬
‫יום שלישי, שמונה במאי.‬
‫אנו מרשים לעצמנו שהות קצרה לשמוח.‬
‫היום זהו יום הניצחון באירופה.‬
‫תחי צדקת החירות!‬
‫אלוהים, נצור את המלך.‬
‫את מוכנה?‬ ‫-מרגרט, אני לא בטוחה שזה רעיון טוב.‬
‫בחייך, המלחמה נגמרה. אנחנו חייבות לחגוג.‬
‫ומה אם משהו ישתבש?‬
‫פורצ'י ופיטר טאונסנד יהיו איתנו.‬
‫מה כבר יכול להשתבש?‬
‫אנחנו בורחות מהארמון.‬
‫מהר. נצא מדלת המשרתים לפני שיראו אותנו.‬
‫אנחנו לא יכולות לברוח ככה.‬
‫תהיי בשקט. בואי כבר.‬
‫בואו, בנות.‬
‫תסתמו את האף.‬
‫למה?‬
‫מסריח כאן מאלכוהול.‬
‫ומזיעה.‬
‫יש כאן ריח של חיים.‬
‫טוב, גרין פארק או כיכר טרפלגר?‬
‫אני רוצה לריץ.‬ ‫כל האנשים האלגנטיים הולכים לשם‬
‫והוא גם מוזכר ב"ג'יבס וווסטר".‬ ‫-בסדר. נלך לריץ.‬
‫לא כדאי שנישאר בקרבת הארמון?‬ ‫-למה? כדי לנפנף לאימא ולאבא?‬
‫באמת, מה יש לך?‬ ‫לא תוכלי להתנהג בחוסר אחריות רק פעם אחת?‬
‫מרגרט.‬
‫בשבוע הבא‬
‫יצוין שמונה במאי.‬
‫ידעת שעברו מעל 50 שנה‬
‫ואף פעם לא עשינו שום דבר לציון האירוע?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫כמלכה,‬
‫אני משתתפת‬ ‫בחגיגות יום הניצחון באירופה מדי שנה.‬
‫לא. התכוונתי ליום הניצחון שלנו.‬
‫זה היה לילה מיוחד.‬
‫את זוכרת?‬
‫ודאי שאני זוכרת.‬ ‫-כמעט איבדנו אותך.‬
‫ואז בהחלט מצאנו אותך.‬
‫מצאנו אותך באמת.‬
‫מצאנו את הדמות שוויתרת עליה‬ ‫כדי שתוכלי להיות הדמות האחרת.‬
‫כן, בסדר.‬
‫את לא מתגעגעת אליה? היה כיף איתה.‬
‫"זו לא אשמתי‬
‫"זו לא אשמתי"‬
‫וכזכור לי,‬
‫נשבענו לשמור על אירועי אותו ערב...‬
‫בסוד.‬
‫ג'ין.‬
‫יפה מאוד.‬
‫עוד משחק?‬
‫חוששתני שלא.‬
‫אני קמה מוקדם.‬
‫מצפים לי בקלאפהם ג'נקשן מוקדם בבוקר.‬
‫למה?‬
‫משהו בקשר ל...‬
‫מערכת המצלמות במעגל סגור‬ ‫של המועצה המקומית.‬
‫אין לך תוכניות למחר?‬ ‫-לא.‬
‫אבל...‬
‫את נוסעת למוסטיק בקרוב.‬
‫בסוף השבוע.‬
‫יפה.‬
‫למה?‬
‫תמיד חשבתי ששם את הכי מאושרת.‬
‫קדימה, כלבים. בואו.‬
‫"ירוק מתאווה, בביישנות מבחילה‬
‫"הרשי לי ללקק את בהונותייך הצבועות למשעי‬
‫"אלוהים! אלוהים, הוד מלכותך!‬
‫"הכניסי את האצבע‬
‫לאף שלי"‬
‫ג'ון בצ'מן כל כך השתגע עליי‬
‫עד שחברו, מוריס באורה,‬ ‫כתב את השיר המטונף הזה על הנושא.‬
‫"נעצי שינייך בכותונתי‬
‫"שתלי את ראשי בגרגירי הנחלים‬
‫"רק את תגשימי את אושרי‬
‫"עטפי אותי בחיתול צמרירי"‬
‫גברתי?‬
‫"ב..."‬
‫"בפילוסין ו...‬
‫"עגלה מחופה‬
‫"גלגלי אותי בסנט ג'יימס, גברתי‬
‫"תני ל..."‬
‫גברתי?‬
‫"תני ל..."‬
‫גברתי?‬ ‫-היא בסדר?‬
‫"ערדלייך החלקים והרכים‬
‫"להחליק ולגלוש על עורי"‬
‫עזבו!‬
‫- הכתר -‬
‫- ריץ -‬
‫הנסיכה מרגרט, הוד מלכותך.‬
‫הלו?‬
‫מרגרט. מה קרה שם?‬
‫אני חוששת שסבלתי משבץ קטן, זעיר.‬
‫זה היה שוק.‬
‫רגע אחד, הייתי בשיאי בבית לורנס,‬
‫ודקה אחר כך, אני נמצאת באמבולנס אווירי‬
‫ולא הצלחתי... להרגיש את הידיים ואת הרגליים.‬
‫איפה את עכשיו?‬
‫בבית חולים.‬
‫בברבדוס.‬
‫כן.‬
‫מסכנה שכמוך.‬
‫הרופאים‬
‫הבטיחו לי ש... אהיה בסדר.‬
‫מה? אני לא שומעת אותך.‬
‫זה בגלל שהפה שלי עדיין רדום.‬
‫אני יכולה לכרות לעצמי את הלשון‬ ‫ולא ארגיש כלום.‬
‫אנחנו מביאים אותך הביתה?‬
‫כן, מחר, ככל הנראה. ל... בדיקות נוספות.‬
‫ולמזון אכיל.‬
‫אם יהיה לי מזל.‬
‫אני מחייכת‬
‫כשאני אומרת את זה.‬
‫אבל אי אפשר לראות את זה.‬
‫טוב, להתראות, ליליבת.‬
‫נתראה מחר.‬
‫אני שמח לומר שהשבץ היה קל יחסית, גברתי,‬
‫ונראה שנוכל לטפל במצב בצורה יעילה‬
‫במינון של כדור אספירין ליום לדילול הדם,‬
‫בשילוב סטטינים להפחתת הכולסטרול‬ ‫ואטנולול להורדת לחץ הדם שלך.‬
‫יופי.‬
‫אבל... זה לא יספיק, גברתי,‬
‫כדי למנוע סיכון לשבץ שני וחמור יותר.‬
‫תצטרכי לבחון שוב את סגנון החיים שלך.‬
‫ו... תצטרכי לבצע שינוי או שניים.‬
‫אז,‬
‫בלי סיגריות צ'סטרפילד.‬
‫בלי ויסקי.‬
‫בלי דברי מתיקה.‬
‫רק מי שעורה ולימון,‬
‫מסטיק ניקוטין,‬
‫והרבה...‬
‫"תרגילי שיקום".‬
‫לא, אני לא נכה.‬
‫"פשפש מפשפש וזבוב‬
‫"נכלאו יחדיו, מה יעשו?"‬
‫"אז הם עפו..."‬
‫- אז הם עפו וצפו באחו -‬
‫אני עדיין חיה!‬
‫גברתי.‬
‫כן.‬
‫זה עיתוי רע? טוב?‬
‫באמת,‬
‫אני מנמנמת וכולם חושבים שהתפגרתי.‬
‫ועכשיו הגעת את, מבלי התראה, במבט חושש.‬
‫רק רציתי לראות מה שלומך.‬
‫שלומי טוב.‬
‫תודה.‬
‫כמובן ששלומך טוב.‬
‫אבל אני מקווה שאת נחה.‬
‫ומבטלת אירועים רשמיים?‬
‫את חלקם, כן.‬
‫אין צורך לבטל את כולם.‬
‫את יודעת שאני שונאת יומן ריק.‬
‫ראית?‬
‫הנה המבט הזה שוב.‬
‫אני בסדר, ליליבת.‬
‫אני מחלימה ונכנסת לעניינים.‬
‫לא יוצאת מהם.‬
‫גברתי.‬ ‫-תודה.‬
‫אן.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫תודה.‬
‫חשבתי שאולי‬
‫נצא לטיול קל, נישן בצהריים‬
‫ואז נאכל ארוחת ערב במרפסת, רק שתינו.‬
‫טיול, כן.‬
‫אבל אז ארצה פיקניק על החוף עם כל החבורה,‬
‫לשתות קוקטיילים בקוטון קלאב,‬ ‫לאכול ארוחת ערב‬
‫ולהמשיך למהומה כללית אצל בזיל.‬
‫באתי רק לשבועיים.‬
‫אני מתכוונת למצות אותם.‬
‫בסדר.‬
‫את הבוסית.‬
‫בהחלט...‬
‫זו אני.‬
‫גברתי?‬
‫גברתי? את שומעת אותי?‬
‫גברתי? הצילו!‬
‫תודה.‬
‫זה בסדר.‬
‫כן.‬
‫הרופא ראה מייד שסבלתי משבץ נוסף,‬
‫אבל מסתבר שזו הבעיה הקטנה שלי.‬
‫מכיוון שלאחר שהוא...‬ ‫ייצב את מצבי באמצעות קוקטייל תרופות,‬
‫כפות רגליי היו כל כך שרופות‬
‫עד שלא יכולתי לעמוד, ובטח שלא ללכת.‬
‫אז למה לא חזרת הביתה קודם?‬
‫בגלל כל ההכנות המשפילות‬
‫שהיו צריכות להיעשות.‬
‫היה צריך להתאים את המכונית במיוחד.‬
‫להתקין מעקות בכל הבית‬
‫כמו במחלקה גריאטרית.‬
‫לי אין שום מעקות בשום מקום.‬
‫עכשיו חזרתי‬
‫והרופאים ירצו להצמיד עלוקות לרגליי‬
‫כנג... כנג...‬
‫כנג...‬
‫כנגד קרישה.‬
‫הקול שלה קצת מוזר, מה היא אמרה?‬
‫"נוגד קרישה", לדעתי.‬
‫נתנו לי כפכפים עם ולקרו במקום נעליים.‬
‫תמו ימי העקבים.‬
‫תמו ימי הרגליים, לצורך העניין.‬
‫למה שלא תנסי התעמלות קלה?‬
‫תוכלי להשתמש בבריכה בארמון.‬ ‫התרגילים יכולים גם לשפר את מצב הרוח.‬
‫אעדיף למות מלהתעמל.‬
‫ו...‬
‫מכיוון שנראה שאמות בקרוב,‬
‫חשבתי לגמור בגדול.‬
‫השנה אציין את יום הולדתי ה-70,‬
‫והחלטתי לחגוג אותו במסיבה נחמדה וגדולה.‬
‫מה?‬
‫בריץ.‬
‫בגלל שאנחנו אוהבות את הריץ. נכון, ליליבת?‬
‫באמת?‬
‫באמת.‬
‫יש לנו זיכרונות מיוחדים מאוד.‬
‫"זאת לא אשמתי‬
‫"זאת לא אשמתי"‬
‫פספסתי משהו?‬
‫תראי איך אני לבושה.‬ ‫את חושבת שיכניסו אותנו?‬
‫ברור. פשוט תגידי להם מי את.‬
‫זה הדבר היחיד שלא אעשה.‬
‫אז תצטרכי לפלרטט קצת.‬
‫קדימה.‬
‫- הריץ -‬
‫ערב טוב, גברתי. בבקשה.‬
‫אני...‬ ‫-סתם צחקתי, אדוני.‬
‫תודה.‬ ‫-תיכנס.‬
‫תראו את זה.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫נצלול פנימה, כנראה.‬
‫גברתי.‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫לחיים עד השמיים.‬
‫לחיים!‬
‫אלך למלתחה.‬ ‫-תני לי ללוות אותך.‬
‫אין צורך.‬
‫שלום, גברתי.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫סליחה. שיהיה לך ערב טוב.‬
‫רגע. אל תעלי לשם.‬
‫בואי איתנו.‬
‫זה הרבה יותר כיף.‬
‫במקומך, לא הייתי יורד לשם.‬
‫אמריקנים.‬
‫שמעת על הג'יטרבאג?‬
‫אני מכירה רק את טילי הדודלבאג.‬ ‫-זה ריקוד.‬
‫הוא אסור כאן. ובצדק.‬
‫הוא מגיע מהארלם.‬ ‫-מאיפה?‬
‫זו שכונת מצוקה. בניו יורק.‬
‫רגע...‬
‫אני לא מכיר אותך?‬
‫לא, אני לא חושבת.‬
‫טוב...‬
‫אני הולך.‬
‫תתנצלי בשמי?‬ ‫-אעשה זאת.‬
‫ותאחלי לכלת השמחה יום הולדת שמח.‬
‫אעשה זאת.‬
‫את לוקחת מישהו?‬
‫את אן. ופורצ'י יהיה שם.‬
‫פורצ'י החביב.‬ ‫-כן, פורצ'י החביב.‬
‫תמיד נעים בחברתו והוא מעולם לא מאכזב.‬
‫הכול בסדר?‬
‫סליחה.‬
‫אני פשוט דואגת למרגרט כל הזמן.‬
‫טוב, זה תמיד היה ככה, לא?‬
‫כן.‬
‫אני מניחה שכן.‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫קדימה.‬
‫מרגרט!‬
‫את צריכה עזרה, גברתי?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫איך את מרגישה, גברתי?‬
‫האם התאוששת, הוד מעלתך?‬
‫את עדיין מעשנת סיגריות, גברתי?‬
‫איך את מרגישה?‬
‫הצטערתי שלא היית שם.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫תודה רבה שבאתם הערב.‬
‫כידוע לכם,‬
‫לאחרונה ביליתי הרבה זמן במיטות בבתי חולים,‬
‫או שישבתי בכיסאות גלגלים,‬
‫ונעצתי מבטים מחלונות, ב...‬
‫בפיסה הכחולה שאסירים קוראים לה "שמיים".‬
‫אבל...‬
‫דבר אחד ש...‬
‫גרם לי להחזיק מעמד למרות הכול...‬
‫זיכרונות.‬
‫כפי הנראה, יש לי...‬
‫זיכרונות טובים מאוד מכמה לילות בריץ...‬
‫וארצה לחלוק אותם איתכם.‬
‫ודבר אחד ומיוחד‬
‫עולה בזיכרוני,‬
‫כשצד שונה מאוד‬
‫התגלה באופיה של הנסיכה הצעירה אליזבת.‬
‫ואני בטוחה שכולם ירצו לשמוע את הסיפור.‬
‫כן, הם ישמחו, ליליבת,‬
‫ובגלל זה אספר אותו.‬
‫אבל אם תספרי,‬ ‫נחטיא את המטרה לשמה באנו הערב.‬
‫לחגוג לך.‬
‫בהחלט.‬
‫כילדה, ריחמתי על ילדים‬ ‫שלא היו להם אח או אחות.‬
‫מהיום שהיא נולדה,‬
‫מרגרט רוז תמיד הייתה לצידי.‬
‫רק לעיתים נדירות פגשנו ילדים אחרים‬ ‫ולכן סמכנו זו על זו, ו...‬
‫כמו הברבורים של ג'ונו,‬ ‫לא ניתן להפריד בינינו.‬
‫חלקנו חדר.‬
‫לבשנו את אותם הבגדים‬ ‫ונהנינו מאותן פעילויות.‬
‫ובמיוחד,‬
‫נהנינו לנהל את אוסף סוסי העץ עם הגלגלים‬
‫שאותם טיפחנו, השקינו ואיתם התחרינו.‬
‫ותמיד כשהסתבכנו,‬
‫מרגרט הייתה מאשימה בכול את חברה הדמיוני,‬ ‫הדודן הליפקס.‬
‫כן! נכון...‬
‫לא היה דבר שהדודן הליפקס לא עשה.‬
‫הוא הפעיל את אזעקת התקיפה האווירית‬ ‫כדי להעיר את השומרים.‬
‫הוא החביא את הכלים של הגנן.‬ ‫הוא היה שובב גדול.‬
‫לא תמיד קל‬
‫לגדול במשפחה בה אדם אחד יחבוש את הכתר,‬
‫ולהיות מספר שתיים.‬
‫אבל מרגרט הייתה לי בת ברית יציבה כסלע.‬
‫והיא האישה עליה רציתי לספר לכם הערב.‬
‫לא על הדמות המסחררת, אותה כולכם מכירים,‬
‫אלא על השקדנות.‬
‫ללא הרף.‬
‫כל חיי היא עמדה לצידי ותמכה בי‬
‫ובלעדיה...‬
‫טוב...‬
‫אי אפשר לדמיין את זה.‬
‫מרגרט היקרה...‬
‫לחיי עוד הרבה שמחות כאלה.‬
‫יום הולדת שמח, מרגרט.‬ ‫-יום הולדת שמח.‬
‫אני לא יודעת אם להתרגש או לכעוס.‬
‫למה?‬
‫תמיד רציתי להלל אותך בפומבי.‬
‫טוב,‬
‫זה היה גם לא נחוץ וגם די מרגש.‬
‫כולם כל כך נחמדים.‬
‫צריך לחלות קשות לעיתים יותר קרובות.‬
‫תקשיבי לשיעול הזה. התחלת לעשן שוב?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫זה היה‬
‫הדודן הליפקס.‬
‫לילה טוב, ליליבת.‬
‫לילה טוב.‬
‫שלום לך.‬
‫ו... להתראות לך.‬
‫תפסיקי.‬
‫נאושש ונוציא אותך מכאן בהקדם.‬
‫לא.‬
‫אני חוששת ש... זה רציני הפעם.‬
‫אני מרגישה את זה.‬
‫בעצם, לא מרגישה.‬
‫אני לא מרגישה כלום.‬
‫אני לא רואה כלום.‬
‫הגוף שלי...‬
‫נוטש אותי, איבר אחד בכל פעם.‬
‫הרופאים אמרו לי שאת לא אוכלת.‬
‫אני...‬
‫ממש לא רעבה.‬
‫טוב, הבאתי לך את אלה.‬
‫זה מה שאת הכי אוהבת.‬
‫טארט ריבה.‬
‫עכשיו את מדברת.‬
‫ו...‬
‫דבר נוסף ויפה מאוד,‬
‫מקל הליכה.‬
‫כשתחזרי לעמוד על הרגליים.‬
‫אנחנו במשדר מיוחד‬
‫ומעדכנים אתכם‬ ‫באירועים המזוויעים והבלתי ייאמנו‬
‫שהתרחשו היום בארה"ב.‬
‫היום בו טרוריסטים‬ ‫פגעו בליבה הפועם של המדינה החזקה בעולם.‬
‫זהו יום של תוהו ובוהו ובלבול‬ ‫מעבר לכל דמיון.‬
‫יום ובו חשש לאלפי מתים.‬
‫המחבלים השתמשו‬ ‫בארבעה מטוסי נוסעים ככלי נשק.‬
‫שני מטוסים פגעו וזרעו הרס‬ ‫במגדלי מרכז הסחר העולמי בניו יורק‬
‫ומטוס שלישי התרסק ופגע בפנטגון בוושינגטון,‬
‫והמטוס הרביעי התרסק בפנסילבניה.‬
‫ארה"ב משקיעה מיליארדי דולרים בכל שנה‬ ‫באיסוף ובניתוח דוחות מודיעין‬
‫כדי למנוע מהתקפות מעין אלה...‬
‫"בעל מסן פרנסיסקו‬
‫"ישן בזמן שאשתו התקשרה ממגדלי הסחר העולמי.‬
‫"היא השאירה לו את הודעתה האחרונה‬ ‫במזכירה האלקטרונית.‬
‫"נותר לה רק דבר אחד לומר:‬ ‫'אני אוהבת אותך.'‬
‫"היא אמרה זאת שוב ושוב לפני שהשיחה התנתקה.‬
‫"ואז...‬
‫"תהום."‬
‫כמה עצוב.‬
‫ואלו חדשות נוראות בנוגע ללורד קרנרבון.‬
‫פורצ'י?‬
‫למה? מה קרה?‬
‫הוא התמוטט בזמן שצפה בחדשות.‬
‫התקף לב.‬
‫ג'ין המסכן.‬
‫מסכנה גם את.‬
‫הוא היה חבר מיוחד כל כך.‬
‫הוא עדכן אותי בחדשות הסוסים‬ ‫ואלה החדשות היחידות שבאמת מעניינות אותי.‬
‫הוא היה מחזיק את הטלפון הנייד שלו‬ ‫כדי שאשמע את כל ההמולה במכירות הסוסים.‬
‫הוא היה מסור לך.‬
‫ועכשיו, כל הקרובים אלייך‬ ‫נוטשים אותך בזה אחר זה.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫פורצ'י.‬
‫כן.‬
‫אימא. בקרוב.‬
‫כן.‬
‫אני.‬ ‫-אל תעזי.‬
‫זו האמת.‬
‫זה לא משמח אותי. למעשה, אני זועמת בגלל זה.‬
‫אני לא מוכנה לעזוב את המסיבה הזו.‬
‫אבל אנחנו צריכות לדבר על זה.‬
‫כתבתי תוכנית מפורטת להלוויה שלי.‬
‫את יודעת כמה שאני נוטה לתכנן.‬
‫ואני רוצה שתבטיחי לי‬ ‫שהכול יתנהל בדיוק כפי שביקשתי.‬
‫אני רוצה ללבוש את השמלה הפרחונית שלי‬
‫ולא משהו שחור ונורא.‬
‫ובבקשה, אל תיתני להם לשים לי שפתון אדום.‬
‫בכנסייה ארצה ורדים וצבעוניים‬
‫ואני רוצה שהפינאלה ל"אגם הברבורים"‬
‫תנוגן בעוגב כשהקהל יגיע.‬
‫ועוד דבר אחד.‬
‫חשוב מאוד.‬
‫כן, כמובן.‬
‫תבטיחי לי‬
‫שאהיה באמת מתה כשהם יסגרו את הארון.‬
‫ל...‬
‫מר...‬
‫"'ברטי הזקן', אמר אוסטס הצעיר,‬
‫"'נחמד לפגוש בך כאן.‬
‫"'אתה האיש היחיד בלונדון‬ ‫שיכול לתמוך בנו ובסגנון החיים שלנו.‬
‫"'אגב, אף פעם לא פגשת את פרצוף כלב, נכון?‬
‫"'פרצוף כלב, זה בן הדוד שלי, ברטי.'"‬
‫זה טיפשי.‬
‫לא, זה נהדר. תמשיכי.‬
‫"'מה אתם עושים בלונדון?', שאלתי.‬
‫"'סתם מסתובבים. הגענו ליום אחד.‬
‫"'ביקור קצר, בלתי רשמי לחלוטין.‬
‫"'נחזור ברכבת של 3:10.‬
‫"'ועכשיו, בנוגע לארוחת הצהריים‬ ‫שהתנדבת לקנות לנו באבירות,‬
‫"'לאן נלך? לריץ, לסבוי, לקרלטון?'"‬
‫לריץ, בבקשה.‬
‫בגלל שאנחנו אוהבות את הריץ, נכון?‬
‫באמת! את והריץ.‬
‫לא!‬
‫את והריץ.‬
‫אם אנשים לא ידעו על הלילה הזה,‬ ‫הם לעולם לא יבינו באמת.‬
‫את חוסר האחריות שגיליתי?‬
‫עד כמה נאלצת להקריב...‬
‫איך שפשוט נעלת בפנים את מי שאת באמת.‬
‫מוסתרת.‬
‫עשית שם שמות באותו לילה.‬
‫זה היה סוף המלחמה.‬
‫עכשיו...‬
‫תנוחי.‬
‫הגעת.‬
‫אני נמצאת עם חברים למעלה, כדאי שאלך.‬
‫למה?‬
‫זה מרכז העניינים.‬
‫למה?‬
‫בגלל שכאן אין דרגות או רקע, רק מוזיקה.‬
‫טוב, אם ככה...‬
‫קדימה!‬
‫יפה!‬
‫...חוט.‬
‫ולכל החבר'ה היה קצת...‬
‫ראיתם את אליזבת?‬
‫אל תדאג.‬ ‫היא אף פעם לא עושה משהו חסר אחריות.‬
‫טוב, לא ראיתי אותה כבר הרבה זמן.‬ ‫אני אחפש אותה.‬
‫אבוא איתך, פורצ'י.‬
‫טוב, חכו לי.‬
‫קדימה, פורצ'י. נוציא אותה מפה.‬
‫לא!‬
‫עזבו אותה.‬
‫תראו כמה שהיא שמחה.‬
‫תודה.‬
‫את בלתי צפויה.‬
‫מי היה מאמין שאת יודעת לבלות...‬
‫רדפו אחרייך 50 גברים.‬
‫אל תגזימי.‬ ‫-מה?‬
‫אמרתי, "אל תגזימי".‬
‫קשה לדבר.‬
‫כששיכורים?‬
‫כשלועסים מסטיק.‬
‫מאיפה קיבלת את זה?‬
‫טוב, אני לא בטוחה.‬
‫אני חושבת שזה הגיע אחרי נשיקה.‬
‫ליליבת!‬ ‫-טוב, לא התכוונתי להתנשק איתו.‬
‫זה מה שכולם עשו ולא רציתי להיות לא מנומסת.‬
‫אני חושבת שפורצ'י ראה וקצת כעס.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫תראי.‬
‫הפריחה התחילה.‬
‫כן.‬
‫השמש זורחת.‬
‫מה צופן העתיד...‬
‫עבור כולנו?‬
‫את לא באה?‬
‫נוכל להצטרף לאימא ואבא לארוחת בוקר.‬
‫אני חוששת שלא.‬
‫אבל תמיד... אהיה לצידך.‬
‫לא משנה מה.‬
‫הנסיכה מרגרט מתה בשלווה בשנתה‬
‫ב-6:30, 9 בפברואר 2002. היא הייתה בת 71.‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬