Alle væk fra settet.
Mohamed Al Fayed...
Der er gået fire år siden bilulykken,
der på tragisk vis kostede Deres søn og prinsesse Diana livet.
Siden da har der været obduktioner, retsmedicinske rapporter
og to års efterforskning under ledelse af en fransk dommer.
Alle konkluderer, det var en ulykke.
Hvorfor nægter De fortsat at acceptere det?
Fordi det ikke var en ulykke.
Det var mord. En nedslagtning.
- Begået af hvem? - Den blodsugende britiske kongefamilie.
De er gangstere.
Terrorister.
Da de opdagede, prinsessen ventede et muslimsk barn, slog de hende ihjel.
- Den britiske kongefamilie? - Ikke dem personligt.
Deres efterretningstjenester. MI5, MI6, MI7.
Hele James Bond-spektret.
De dræbte den smukke, uskyldige pige og min Dodi
med særligt militærudstyr og blinkende lys.
Jeg har nye beviser.
Ekspertvidner og CCTV-optagelser.
Retfærdigheden vil ske fyldest.
De seneste uger har Al Fayed talt med NBC, CNN, ITV og BBC.
Og med The Mirror, hvor han ofte lufter sine holdninger.
Det lader til, at sympatien for hans tossede teorier tager til.
En analyse viser, at 78 % nu mener,
at noget skummelt af en art forårsagede den ulykke.
En anden analyse viser, at 89 % mener, det måske var mord.
Jeg tror desværre ikke, vi har hørt det sidste ord i den sag.
En officiel efterforskning af Dianas død blev i dag annonceret.
Det sker efter opfordringer til atter at granske hendes død
ved en bilulykke i august 1997.
Høringen får kodenavnet Operation Paget
og sker under ledelse af politidirektøren, sir John Stevens.
Mohamed Al Fayed bød nyheden velkommen. Hans søn, Dodi, døde ved samme ulykke.
Al Fayed har tidligere sagt, at det franske politi,
den britiske efterretningstjeneste og kongefamilien skjuler sandheden.
Og at prinsessen var gravid, da hun omkom,
hvilket førte til spekulation om, at hendes lig skulle graves op.
Modstanderne udtrykte prompte deres vrede
og sagde, at høringen blot vil rippe op i gamle sår.
De var især urolige for prins William og prins Harry,
da de ville skulle trækkes gennem traumet igen.
De stakkels drenge.
Kan vi aldrig få lukket den sag?
Nok ikke, så længe den sælger så mange aviser.
Og det varsler ilde for mit forestående jubilæum.
Jubilæumsudvalget har fremsat deres seneste forslag.
De hidtil største. Jeg mistede modet.
Jeg har jo sagt, at det er dårlig timing.
Folk vil ikke fejre mig lige nu. De er faktisk dødtrætte af mig.
De skal ikke provokeres med store arrangementer.
Men listen var alenlang.
Mor?
Du må ikke forlade mig.
Jeg vil ikke stå alene med det hele.
Forstyrrer jeg?
Også i den grad.
Jeg har godt nyt, mere godt nyt og endnu bedre nyt.
Og lidt skidt nyt. Hvad tager vi først?
Godt nyt.
Kate Middleton...
- Jeg holder lige en dramatisk pause... - Fortsæt.
Hun er single igen.
Det er godt nyt.
Endnu bedre er det, at hun går model i et modeshow for universitetet i aften.
Jeg kender dem, der arrangerer det.
Og den bedste nyhed er,
at jeg hører, opvisningens tema er...
...risqué.
Altså sexet.
- Og skandaløs! - Jeg ved, hvad risqué betyder.
Og den dårlige nyhed?
Det er, at lokalaviser kommer, så din livvagt lader dig ikke tage med.
Op i røven med det.
God stil.
Nej.
Seriøst.
Op i røven med det.
- William kommer åbenbart helt sikkert. - Hvordan ved du det?
Han sms'ede en ven i al fortrolighed.
Vennen sms'ede videre i al fortrolighed, og snart vidste alle det.
Det er løgn!
Så sørg for, du ikke skvatter.
Høje hæle på, så man kan se dine ben ordentligt.
Vi har pligt til at vise frem, hvad Gud har givet os.
- Ja? - Ved han, du er ledig igen?
Mor!
- Sørg for, han får besked om det. - Du er værre end fru Bennet.
- Jeg løber. Hej. - Farvel, min egen.
De damer og herrer kan nu tage plads.
Skål. Tak.
Tak.
To minutter!
Generer han dig?
Hvad?
Sender han dig altid sure blikke?
Kun når han vil kvæle mig.
Nok får han løn for at passe på mig, men blikkene sker tit.
Det var et flot antræk før.
- Kunne du lide det? - Lide?
Du så fantastisk ud.
Jeg ville bare prøve noget drastisk.
For at vide
en gang for alle...
Vide hvad?
Om du er interesseret.
- Nå? Om jeg er interesseret? - Ja.
- Hallo? - Selvfølgelig er jeg det.
Jeg troede ikke, at du var, og at slaget var tabt.
Og jeg frygtede, vi cyklede rundt i vennezonen.
Nej, ellers tak!
Ja, ikke?
Jeg har altid været interesseret.
- Har du? - Nærmest besat.
I så høj grad, at jeg tænkte, at kunne jeg ikke få dig...
...ville jeg helst ikke være her.
Undskyld, jeg afbryder.
- Kan jeg ikke få ét minuts privatliv? - Det er desværre uopsætteligt.
Operation Tay Bridge.
Det gør mig ondt.
Barmhjertige Gud
Nu lukker jeg mine øjne
I håbet om at vågne styrket
Skulle døden mig på mit leje finde
Beder jeg dig favne mig i armene dine
Barmhjertige Gud
Vækkes jeg til nyt liv
Beder jeg det være hos Dig
Barmhjertige Gud
At jeg vågner
Op med humøret.
- En ekstraordinær kvinde. - Jeg ser lige til Harry. Undskyld mig.
- Jeg kondolerer på det inderligste. - Mange tak.
Er du okay?
- Jeg glæder mig ikke til i dag. - Nej.
Vores familie går godt nok til mange begravelser.
Mon ikke!
Begravelser skal ellers stede ting til hvile.
Nu gransker de mors ulykke på grund af Al Fayeds tossede idéer.
Ja, og denne gang vil de tale med mig.
Hvorfor det?
De vil tale om mors mentale tilstand.
Hvorfor lige dig?
Sikkert, fordi jeg var ældre end dig og kunne forstå mere.
Men det er mig, der oplever, hvad hun oplevede hver dag.
Pressen kritiserer og prikker til mig, så jeg ved mere om, hvordan det er.
Lad være med det.
- Hvad? - At sammenligne dig med hende.
- Det er ikke det samme. - Er det ikke?
Det var meget værre for hende.
Det er ikke let ikke at have et ansvar og al den frihed,
men jeg ville nyde al den frihed i stedet for at være den ansvarlige.
Den pålidelige.
Jeg ville gerne være den charmerende oprører.
- Niksen. - Hvorfor?
Det kræver jo, at du faktisk er charmerende.
Led mig, milde Gud og Fader
Hjem til Himmelens Kanaan
Styrk den svage vandringsmand
Pilgrim i det øde land
Brød fra himlen, brød fra himlen
Bare du mig mætte kan
Undskyld, det var tarveligt.
Skal jeg trygle om tilgivelse?
Det er okay.
Vi glemmer det.
Alle er glade for, du ikke forlod uni. Hvordan går det?
Fint.
Hvorfor blev du?
Hvordan gik det i Texas med præsident Bush?
Det var produktivt. Og jovialt.
Irak stod højest på dagsordenen.
USA mener ligesom os,
at Saddam Hussein har samlet et stort lager af kemiske og biologiske våben.
Jeg understregede,
at selvom vi altid er klar til at støtte vores største allierede,
afhænger vores engagement ved et nyt regime
af vedtagelsen af endnu en FN-resolution i Sikkerhedsrådet.
Saddam skal lukke vores våbeninspektører ind.
Men gør han ikke det,
bør han underlægges de mest skærpede konsekvenser.
Krig.
Ja.
Problemet med at sige,
man vil støtte nogen og så stille betingelser,
er, at de ofte kun hører det med støtten og ikke betingelserne.
Men det glæder mig, at mødet gik godt.
Jeg takker Dem for
at nå tilbage, så De kunne deltage i begravelsen.
Det var en bevægende ceremoni.
Og i sidste ende stort...
Et stort opbud i hele landet.
Folk behøvede ingen opfordring til
at vise deres taknemmelighed for en bemærkelsesværdig kvinde.
Det varsler ganske godt for Deres 50-årsjubilæum.
Er statsministeren så sikker,
hvorfor har Deres kolleger så foreslået kommunerne,
at de ikke opkræver gebyr for de lukkede vejfester?
Er det mon, fordi interessen er så beskeden?
Jeg ser ingen grund til uro, men...
Hvis man vil være helt sikker...
Nogle gange er det en fordel at bringe en med stor karisma på banen.
En reserve, der kan...
...appellere til flere?
- Prinsen af Wales gør allerede rigeligt. - Jeg tænkte nu på prins William.
Han er ung, moderne, sympatisk.
Han har stor stjernetække.
Jeg undgår helst at forstyrre ham på så vigtigt et tidspunkt i hans studier.
Han er allerede ked af alt det med politiefterforskningen.
Hvorfor ribber de nu op i det?
Han var den sidste i familien, der talte med prinsessen,
så han skal afgive skriftlig forklaring.
Lad os håbe, de hurtigt konkluderer sagen, så vi kan komme videre.
- Politidirektør Stevens. - Deres Kongelige Højhed.
Skal vi gå ind?
Jeg må advare Dem om, at nogle af spørgsmålene vil være vanskelige.
Udtrykte Diana nogen form for frygt for,
at kongefamilien og efterretningstjenesten konspirerede om bilulykken?
Nej.
Aldrig.
Er De bekendt med et brev, prinsessen skrev,
og som hendes butler, Paul Burrell, fandt,
hvor hun skrev om sin mistanke om,
at De planlagde at sabotere bremserne i hendes bil,
så De kunne gifte Dem igen?
Hvabehar? Nej!
Vi har et indlæg fra lord Mishcon,
prinsessens advokat, efter et møde med prinsessen
og hendes privatsekretær, Patrick Jephson.
- Under mødet... - Værsgo.
Hun sagde, at anonyme, pålidelige kilder havde fortalt om et komplot
om at myrde hende eller sætte hende ud af spillet.
Hvornår sagde hun det?
Vi mener, hun først satte ord på sin frygt i oktober 1995.
Jeg beklager, men De forstår nok, at jeg må spørge om det.
Har De bidraget til en plan om at snigmyrde prinsessen?
Naturligvis ikke.
Jeg anede intet om det her.
Havde jeg vidst, det var så slemt, havde jeg gjort noget. Med det samme.
Hjulpet.
Det er frygteligt.
Hun må have haft det frygteligt for at kunne forestille sig den slags.
Vil De være rar at lukke...
Havde Deres sønner, William og Harry...
VAR DE UROLIG FOR... VAR DERES MOR NOGENSINDE...
Deres Kongelige Højhed.
Undskyld mig.
Dronningen vil tale med Dem.
Tak, fordi du kom.
Jeg håber ikke, du kom hele vejen fra Skotland.
Kom jeg langvejs fra?
Ja. Kommer du langvejs fra?
Farmor.
Vi har faktisk læseferie. Jeg har været på Highgrove et par dage.
- Det lyder rart. - Det er det også.
Selvom politiet kom og stillede spørgsmål om mor.
- Efterforskningen, du ved. - Det gør mig arrig.
Og det går skidt mellem far og Harry.
Ja, det har jeg hørt.
- Noget med ballade på en pub? - Mere end en. Og sjov tobak.
Hvad?
Ganja, farmor.
Marihuana?
Så når far rejser, insisterer han på,
at Harry skal passes af en ven af familien, og det hader han.
Det er ikke let at være nummer to.
- Især ikke, når man er fyrig. - Nej.
Det er heller ikke let at være nummer et, vel?
Det ved du selv.
Universitetet skal være sjovt og handle om at blive voksen.
Men man kan ikke have det sjovt med fotografer og politiet i hælene altid.
- Man kan ikke invitere piger på date. - Ja, det ville jeg spørge til.
Så snart de ser mig med nogen, kimer bryllupsklokkerne.
Så er der det andet.
Hvilket?
Spekulation om, hvordan monarkiet
for at være populært og relevant bør springe en generation over til mig.
- Det er noget vås. - Det ved du og jeg.
Men folk ved det ikke. De ved kun, hvad de læser.
Og det bliver forvirrende, for jo mere de tror på det vås, de læser,
jo mere påvirker det, hvordan de er over for mig...
Og så ender det som min realitet.
Ja.
Jeg er glad for, du kan tale så åbent og fortælle mig den slags.
Jeg ville også...
...tale åbent og bede om hjælp til mit jubilæum.
For jeg tør godt sige, jeg er loren ved det hele.
Især det med balkonen.
Tænk, hvis jeg træder frem, og der ingen er, og pladsen er tom.
Eller værre... At de buher.
Så jeg svigter alle.
- Det sker ikke. - Nej, men hvad nu, hvis?
Jeg håbede, jeg kunne bede dig
som yngre og mere glamourøs her i familien om at komme og...
Støtte mig lidt?
Men efter det, du nu sagde, vil jeg sige noget andet.
Hold dig langt væk.
Er du sikker?
Før jeg indtog tronen,
boede Philip og jeg på Malta som unge og nygifte.
Villa Guardamangia var vores hjem.
Uden for Valletta.
Nogle af mit livs lykkeligste år.
Jeg kunne handle ind hver dag med de andre hustruer.
Jeg holdt middage og skovture.
Jeg gik til den lokale frisør.
Væk fra rampelyset. Jeg levede et normalt liv.
Det skal du også kunne.
Så normalt som muligt.
Så længe som muligt.
- Jeg gør mit bedste. - Godt.
- Apropos det, og da du ville spørge... - Ja?
- Jeg har vist en kæreste. - Nå da.
Har du, eller har du ikke?
Det har jeg. Tror jeg.
- Hun må ikke føle, at du er usikker. - Jeg er ikke usikker.
Hun er måske.
Hvorfor? Er hun for god til dig?
Alt, alt for god.
- Hun kan få, hvem hun vil. - Du er da også ret attraktiv.
- Mødtes I på universitetet? - Ja. Vi har samme fag.
Er hun skotte?
Jeg tror ikke, der går skotter på St. Andrews.
- Hun er fra Berkshire. - Det lyder fint.
- Der står de fleste af vores heste. - Hun hedder Catherine.
- Det er et fint navn. - Jeg skal møde hendes forældre.
- Er det ikke ret tidligt? - Det er intet forpligtende.
Hun kan bare lide at se dem og vil have, jeg kommer og hygger.
Det lyder rart.
De spiser åbenbart sammen.
I køkkenet.
Har de ingen spisestue?
- Det tror jeg nok. Men de... - Foretrækker at te sig som tyende?
Det skal ikke ligge dem til last.
Ja.
Jeg fortalte hende om dig.
Wow.
- Nu ved dronningen, hvem jeg er. - Mere end det.
Hun håber at møde dig en dag.
Utroligt.
Skræmmer det dig ikke?
Hvorfor?
- Du siger jo, hun er fantastisk. - Ja, jeg gør.
- Og at hun passer på dig. - Det gør hun.
Hun har sagt, jeg må skippe jubilæumsarrangementerne.
Kommer du og ser det med os så?
- Med din familie altså? - Du kunne kommentere det hele.
Fra en helt unik vinkel.
Kan vi først overstå de næste par dage med efterforskningen?
- De offentliggør deres konklusioner. - Selvfølgelig.
Det vidste jeg ikke. Undskyld.
Det er okay.
Jeg vil tænke på dig.
Goddag.
Som politidirektør i London skulle jeg lede en ny høring
om prinsesse Dianas og Dodi Fayeds død.
Efterforskningen sker efter en meget omtalt kampagne fra Mohamed Al Fayed.
Han anklager medlemmer af den britiske kongefamilie
for med overlæg at forårsage ulykken.
Forud for offentliggørelsen
har jeg talt med prins William og Harry om rapportens konklusioner.
De fik mulighed for at stille spørgsmål og kommentere.
Jeg har forsikret dem om, at sagen altid fokuserede på beviserne.
... upålideligt vidne.
Vi har afhørt over 300 vidner...
- Velkommen til Ritz. - Monsieur Rocher.
...har atter set på lokationer...
Vores Imperial-suite.
Med nye undersøgelser og seneste retsteknikker
har vi indsamlet og undersøgt over 600 beviser
og gennemset hundredvis af timer med CCTV-optagelser
for at rekonstruere aftenens hændelser.
Lad mig svare på nogle af Al Fayeds påstande.
Ud fra nære venner og bekendtes vidnesbyrd
har vi erfaret, at prinsessen ikke var forlovet
eller skulle forloves
eller ønskede at blive forlovet.
Vi fandt ingen beviser på, at prinsessen var gravid, da hun omkom.
De retsmedicinske blodprøver fra bilen bekræfter dette.
Al Fayed har endvidere påstået, at den britiske efterretning
manipulerede blodprøven fra chaufføren, Henri Paul,
for at give et falsk indtryk af en høj promille.
Der var i de toksikologiske rapporter intet grundlag for dette.
Mange vidner så monsieur Paul drikke på Ritz, før han valgte at føre vognen.
Al Fayed har også fremsat forskellige beskyldninger om en hvid Fiat Uno.
Han har hævdet, at bilen med overlæg kørte i vejen for Mercedesen
og kolliderede med den med vilje eller tvang den ind i sølje nr. 13.
Det stemmer, at Mercedesen og Fiat Unoen nær kolliderede,
men retstekniske prøver viser, at det ikke forårsagede ulykken.
Selvom der ingen videooptagelser er fra Pont de l'Alma-tunnellen,
har vi med den seneste 3D-computerteknik kunne rekonstruere, hvad der skete.
Al Fayed har endvidere påstået,
at et skarpt, blinkende lys blev set i tunnellen ved sammenstødet,
og at dette skulle blænde føreren.
Selv hvis lyset havde eksisteret, havde det haft liden betydning,
da monsieur Paul kørte cirka 100 km i timen.
Han havde allerede mistet kontrollen, før de kørte ned i tunnellen.
Den væsentligste årsag til ulykken var Henri Paul som chauffør.
Han var beruset,
og han kunne ikke køre bilen
og kørte to gange hurtigere end tilladt.
Sikkerheden påvirkedes yderligere af,
at passagererne ikke brugte sikkerhedssele.
Al Fayed har gentagne gange påstået,
at ansvaret for prinsessens død er det britiske etablissements.
Han har hyret adskillige advokater for at bevise det.
Men denne reaktion skal ses i lyset af
det overvældende personlige tab og traume, det er at miste en søn.
Det forholder sig således,
at den 31. august 1997 var prinsesse Diana i Paris.
Hun blev kørt i Al Fayeds bil
af en af Al Fayeds ansatte
med livvagter betalt af Al Fayed.
Planer blev spontant ændret på foranledning af Al Fayeds søn.
Dette var en række uheldige hændelser,
der førte til en tragisk ulykke i en tunnel.
Høringen anbefaler derfor,
at prinsessen nu skal have lov til at hvile i fred.
"I næsten 40 år
har jeg kaldt Storbritannien mit hjem.
Alligevel må jeg nu rejse, da jeg føler mig forfulgt.
En heksejagt fordriver mig fra et land, jeg ellers kaldte mit hjem.
Gerningsmændene bag dette tyranni er det britiske etablissement
og især den racistiske kongefamilie, der er centrum for landet."
Vi er klar nu.
Tak, Robin.
"Hvorfor trodser folket dem ikke?
Det vil jeg aldrig forstå.
Briterne er som zombier og har valgt æsler som deres ledere.
De glemmer, at for 5.000 år siden
byggede vi egyptere pyramiderne,
mens de gik i dyreskind og sked i deres huler.
Nu forlader jeg Storbritannien..."
Præsenter gevær!
"...og rejser til et land, hvor jeg er borger, ikke undersåt.
Og briterne,
deres regering..."
Hendes Majestæt...
"...og deres blodsugende kongefamilie
kan brænde i Helvede."
Salaam alaikum.
Efter flere måneders planlægning samles landet til en jubilæumsfest,
der i visse kredse er beskrevet som et folkevalg om monarkiet, efter...
- Hej. - Hvordan går det?
- Godt. Dig? - Fint.
- Godt at se dig. - I lige måde.
- Tak for invitationen. - Tak, fordi du kom.
- Pippa! - Jeg kommer!
Ja, ja, okay.
Klar?
- Det tror jeg. - Hej.
- Velkommen.
Goddag.
Tak.
Værsgo.
- Herligt. Perfekt. - Kom nu, James.
- Hvad sker der? - De starter frokosten nu.
- Flyt dig. - Må jeg få min bakke?
Vent nu på mig.
Det er en pæn hat.
- Tak. - Selv tak.
...frokost i Guildhall med overborgmesteren som vært.
Hun kan ikke lide store fester.
Hun er ret genert.
Vi siger altid, der er en liste over, hvad hun har det godt med.
Hunde, heste, mænd og så kvinder.
Surt for dig at stå nederst, skat.
Taler man med hende, så nøjes med de første to. Så går alt fint.
Det er godt at vide.
- Hvordan klarer jeg mig? - Fint!
I alt, der er skrevet og sagt om Deres Majestæt
i forbindelse med jubilæet, går to temaer igen.
Alle taler om de enorme forandringer de sidste 50 år.
Hvad synes hun om ham?
Præsident Blair.
- Kalder hun ham det? - Det var fis.
- Hun taler ikke om sine ministre. - Hold da op.
- Mor. - Det gør hun seriøst aldrig.
Selvom vi spørger hende.
Lad mig udtrykke det således.
Vi fejrer ikke kun kvantiteten af Deres regeringstid, men også kvaliteten.
Vores eneste spor er, hvor længe møderne varer med dem hver uge.
Og hans varer ikke længe.
- Hun foretrak hans forgænger. - Hvem? John Major?
Vi foretrak hans forgænger, ikke? Mrs. T.
Nu taler farmor.
Mine damer og herrer.
50-årsjubilæet er en mulighed for
at tænke på landet og på Commonwealth, som det har været mig en ære at tjene.
Hun var så nervøs for i dag.
- Det kan man ikke se. - Nej.
- Hun kan være svær at lodde. - Hvordan?
Prinsesse Margaret og dronningemoderen vidste altid,
hvad der rørte sig bag facaden, men de er begge borte.
For os andre kan hun godt være en gåde.
Men det er hendes talent.
Hun bevarer mystikken.
Det er også sådan, hun holder os på stikkerne.
Jeg blev ikke født til at indtage tronen,
men skæbnen ville det sådan.
Jeg var heldig at have fantastiske rollemodeller at se op til.
Min fader og moder.
Mine bedsteforældre, George V og dronning Mary.
De gav mig en af mine største overbevisninger.
At et liv i tro tjeneste ikke er et offer.
Det er en ære.
Tak.
Du behøver ikke hjælpe. Lad James eller Pippa om det!
- Det er fint. - Nej, giv mig dem.
Wow.
Hun bagte den selv.
- Mor! - Den dufter godt.
- Tak. - Jeg tager tallerkenerne.
Der skal flødeskum og jordbær på,
men først når den er kølet af, for ellers smelter fløden og...
Er du okay?
Jeg tænkte bare, at hun har paraden efter frokosten.
Og efter paraden venter den frygtede balkon og...
Ja.
Hun sagde, jeg ikke behøvede komme, men...
Jeg føler nu...
...jeg burde være der.
Det er nu.
Er alt okay?
Alt er fint.
Så kom.
Det er William!
- Det faldt i god jord. - Ja.
Var dronningen glad for, at du alligevel kom?
Det tror jeg.
Er du okay?
Ja, det er bare...
Man indser, hvor enormt et hverv det er.
- Skal vi skifte emne? - Ja tak.
Hvornår tager du tilbage?
- Til St. Andrews? - Ja.
I morgen. Jeg skal se på huse til næste år.
Nå?
- Ved du, hvem du vil bo sammen med? - Fergus.
Selvfølgelig.
- Og Olivia. - Godt.
Og der er et fint hus på Hope Street.
Med store vinduer.
Hope Street er fin.
Men der er fire soveværelser, og vi er kun tre.
Medmindre...
...du kender en fjerde?
En dreng eller en pige?
- Sikkert en pige. Så det er... - Civiliseret.
Nemlig.
Det ser fint ud.
- Ville du overveje det? - Er det en invitation?
- Jeg skal spørge de andre. - Selvfølgelig.
Men de siger sikkert ja.
- Godaften. - Will!
Tak, du.
- Er alt okay? - Ja.
Der er en pakke til Dem.
TIL DIT NYE HJEM
MÅ DET BLIVE DIT "VILLA GUARDAMANGIA" KÆRLIG HILSEN FARMOR
Skål, venner.
Skål for Hope Street.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen