Eliberați platoul, vă rog!
Mohamed Al Fayed...
au trecut patru ani de la accidentul rutier
care a scurtat viețile prințesei Diana și fiului dv.
Între timp, s-au făcut autopsii și rapoarte medico-legale.
Pe deasupra, o anchetă de doi ani desfășurată în Franța.
Toate au concluzionat că a fost un accident.
Cu toate acestea, refuzați să-i dați pace. De ce?
Fiindcă nu a fost un accident.
A fost crimă. Măcel.
Comis de cine?
De vampirii din familia regală britanică.
Oamenii ăștia sunt gangsteri. Teroriști.
Când au aflat că prințesa Diana purta un copil musulman, au ucis-o.
- Așadar, familia regală britanică? - Nu ei direct.
Serviciile lor de informații. MI5, 6, 7.
Toți James Bond.
I-au ucis pe fata aia frumoasă și nevinovată și pe Dodi al meu
cu echipament militar special și cu lumini intermitente.
Am probe noi.
Martori experți și casete video.
Și mi se va face dreptate.
În ultimele săptămâni, dl Al Fayed a vorbit cu NBC, CNN, ITV și BBC.
Și mai ales cu The Mirror, care i-a publicat frecvent ideile,
și se pare că a crescut interesul pentru teoriile sale trăsnite.
Un sondaj susține că 78% dintre britanici cred acum că o intervenție răuvoitoare
a fost implicată în accident.
Un altul susține că 89% cred că e posibil să fi fost crimă.
Mă tem că nu s-a sfârșit.
Poliția a anunțat o anchetă oficială privind moartea prințesei Diana
în urma cererilor de a investiga circumstanțele decesului ei
într-un accident rutier în august 1997.
Ancheta va avea numele Operațiunea Paget
și va fi condusă de comisarul poliției metropolitane,
Sir John Stevens.
Anunțul a fost salutat de Mohamed Al Fayed,
al cărui fiu, Dodi, a murit în accident.
Dl Al Fayed a acuzat anterior poliția franceză,
serviciile secrete britanice
și familia regală de mușamalizare.
A declarat că prințesa era însărcinată la momentul morții,
ceea ce deschide posibilitatea ca în cursul anchetei
să îi fie exhumat trupul.
Criticii și-au exprimat furia neîntârziat,
spunând că ancheta riscă să deschidă răni vechi,
cu precădere pentru prinții William și Harry,
care ar trebui să retrăiască evenimentele traumatizante.
Sărmanii băieți!
Subiectul ăsta va avea sfârșit?
Nu prea cred, cât timp continuă să vândă ziare în ritmul actual.
Un semn de rău augur pentru jubileul meu.
Comitetul de planificare mi-a prezentat sugestii.
Un eveniment fără egal. Să mor!
Le spun că nu e momentul.
Oamenii nu vor să mă sărbătorească în perioada asta. Le e silă de mine.
E mai bine să nu-i provoci cu spectacole.
Dar lista era nesfârșită.
Mamă?
Nu pleca, te rog.
Nu mă poți lăsa singură cu toate astea.
SPERANȚĂ
Deranjez?
În multe feluri.
Aduc vești bune, unele și mai bune și unele și mai și.
Dar și unele proaste. Cum încep?
Cu veștile bune.
Kate Middleton...
Observă pauza dramatică...
- Continuă. - E singură din nou.
- Chiar e o veste bună. - Mai mult.
Va fi model la o paradă a modei de la facultate diseară.
Întâmplător, cunosc organizatorii.
Și vestea și mai bună e
că tonul spectacolului este...
libertin.
Adică provocator.
- Și scandalos! - Da, știu ce înseamnă „libertin”.
Vestea proastă?
A fost invitat un ziar local,
deci bodyguardul te va ține departe.
Ducă-se dracului!
- Îmi place stilul tău. - Nu, pe bune.
Ducă-se dracu'!
Se pare că William va veni sigur.
- De unde știi? - I-a scris unui prieten în secret.
Care i-a scris altuia,
și în curând știa toată lumea.
Nu se poate!
Ai grijă să nu te împiedici.
Tocuri, nu balerini. Și pune-ți picioarele în valoare.
E datoria noastră să folosim harurile Domnului.
- Pe bune? - Știe că ești iar liberă?
- Mamă! - Găsește o cale să-l anunți.
Ești mai rea ca dna Bennet.
- Trebuie să plec. Pa! - Pa, scumpo!
Doamnelor și domnilor, luați loc.
Noroc! Mersi!
Mersi!
Două minute!
Te deranjează?
Ce?
Mereu se holbează așa la tine?
Doar când mă vrea mort.
Pentru cineva plătit să mă apere, se întâmplă prea des.
Ce ținută mai devreme!
- Ți-a plăcut? - Să-mi placă?
Arătai incredibil.
Am vrut să fac ceva drastic.
Să aflu, într-un mod sau altul...
Ce?
Dacă ai interes.
- Serios? Dacă am interes? - Da.
- Alo? - Evident!
Credeam că tu nu, că am dat-o în bară.
Mă temeam că ne-am dus în zona prieteniei.
N-aș suporta.
Nici eu.
Am fost mereu interesat.
- Serios? - La un pas de obsedat.
Într-atât, încât, dacă nu puteam fi cu tine...
preferam să nu fiu aici deloc.
Scuze de deranj, domnule.
Nu am voie o clipă de intimitate?
Mă tem că nu poate aștepta.
Operațiunea Tay Bridge.
Îmi pare foarte rău.
O, Domnul harului
Acum mă scufund în somn
Fie că mă voi trezi sănătos
De moartea îmi va fi somn de veci
În brațe ține-mă, să nu pleci
O, Domnul harului!
La o nouă viață mă trezesc
În brațele Tale ține-mă
O, Domnul harului!
Căci mă voi trezi
Fruntea sus!
- O femeie extraordinară. - Mă duc să văd ce face Harry. Scuze.
- Sincere și profunde condoleanțe. - Da. Mulțumesc.
Ești bine?
- Nu pot spune că abia aștept. - Nu.
- În familia asta ținem doar înmormântări. - Mie-mi spui?
Înmormântările ar trebui să fie finale.
Acum răscolesc accidentul lui mami, din cauza nebuniilor lui Al Fayed.
Știu. De data asta, vor să mă interogheze.
- Pentru ce? - Să afle starea mentală a mamei.
De ce pe tine?
Poate fiindcă eram mai în vârstă și mai capabil să înțeleg.
Dar eu trec prin ce trecea ea zi de zi.
Presa mă toacă încontinuu,
așa că știu mai bine decât tine cum e.
- Să nu te prind! - Ce?
Că te compari cu ea.
- Nu e deloc la fel. - Nu e?
Ce a îndurat ea a fost mult mai rău.
E grea libertatea fără responsabilitate,
dar nu crezi că m-aș bucura de libertatea
să nu fiu cel rațional, de încredere?
Să fiu și eu rebelul simpatic?
- Nici vorbă! - De ce?
Trebuie înainte să fii simpatic.
Călăuzește-mă, măreț Mântuitor
Pelerin prin acest tărâm pustiu
Eu sunt slab, dar Tu ești puternic
Ține-mă cu mâna Ta puternică
Pâinea raiului, pâinea raiului
Hrănește-mă acum și pentru totdeauna
Iartă-mă, am fost nesimțit.
Nu mă pune să mă umilesc.
E în regulă. Să dăm uitării.
Toată lumea se bucură că ai rămas la facultate. Cum e?
Bine.
Ce s-a schimbat?
Cum au fost Texasul și președintele Bush?
O vizită productivă și... cordială.
Capul de listă a fost Irakul, desigur.
Americanii cred, și noi suntem de acord, că Saddam Hussein a strâns
un arsenal uriaș de arme chimice și biologice.
Am subliniat că Marea Britanie e mereu dispusă
să-și susțină întâiul aliat,
dar pentru o schimbare de regim, implicarea ar fi condiționată
de o a doua rezoluție a Consiliului de Securitate.
Saddam trebuie să primească inspectorii.
Doar dacă refuză să facă asta
va trebui să înfrunte consecințe severe.
Război.
Da.
Problema, când spui cuiva că îl vei susține, apoi pui condiții,
e că tinde să audă doar de susținere, și nu și condițiile.
Totuși, mă bucur că a mers bine
și vă sunt recunoscătoare că ați scurtat vizita
ca să veniți la înmormântare.
A fost o ceremonie impresionantă.
Și până la urmă...
O prezență grozavă în toată țara.
Oamenii nu aveau nevoie de încurajări
să-și arate recunoștința pentru un demnitar remarcabil.
E un semn foarte bun pentru jubileul de aur.
Dacă sunteți atât de încrezător,
de ce au fost abordate consiliile locale
să renunțe la taxele pentru petreceri stradale?
Poate pentru că interesul față de sărbătoare este foarte mic.
Nu văd niciun motiv de îngrijorare.
Dar, dacă ne dorim să fim 100% siguri...
uneori este...
Poate fi avantajos să aduci pe cineva carismatic în față,
știți, o rezervă valoroasă, să...
Pentru a vă spori atractivitatea.
Prințul de Wales face deja atâtea.
De fapt, mă gândeam la prințul William.
E tânăr, modern, agreabil și are calități de vedetă.
Dacă se poate, aș prefera să nu-l deranjez
într-o perioadă delicată a studiilor universitare.
E deja foarte supărat de existența acestei anchete.
De ce răscolesc iar totul?
Fiind ultimul membru al familiei care a vorbit cu prințesa,
va trebui să dea o declarație în scris.
Sperăm să tragă concluziile repede, ca să putem depăși momentul.
- Comisar Stevens, bun-venit! - Alteță.
Intrăm?
Domnule, vă avertizez că unele întrebări vor fi dificile.
V-a exprimat prințesa Diana vreo teamă
că membrii seniori ai familiei regale și serviciile britanice
conspirau să îi însceneze un accident rutier?
Nu.
Niciodată.
Știți de o scrisoare scrisă de prințesă
și descoperită de majordomul ei, Paul Burrell,
în care a scris că vă suspectează
că plănuiați să îi sabotați frânele
ca să înlăturați orice obstacol din calea unei noi căsătorii?
Poftim? Nu!
Avem și o însemnare a lordului Mishcon, avocatul prințesei,
în urma unei întâlniri cu prințesa și cu secretarul ei, Patrick Jephson.
- În timpul întâlnirii... - Domnule.
A spus că surse de încredere păstrate anonime
au informat-o despre o conspirație
al cărei scop era să fie ucisă sau imobilizată.
Când a spus asta?
Credem că a început să menționeze aceste temeri în octombrie 1995.
Îmi pare rău, dar înțelegeți de ce e datoria mea să întreb.
Ați contribuit la vreun plan de asasinare a prințesei?
Sigur că nu!
Sincer, habar nu aveam.
Dacă știam că a ajuns atât de rău, aș fi intervenit cumva, imediat.
Aș fi ajutat.
E groaznic.
În ce stare jalnică să fi fost să-și fi imaginat așa ceva!
Puteți închide...
Fiii domniei voastre, William și Harry...
AI AVUT TEMERI CĂ... MAMA DOMNIEI VOASTRE A...
Alteță.
Scuzați, domnule.
Maiestatea Sa a cerut să vă vadă.
Ești drăguț că ai venit.
Sper că nu te-am târât tocmai din Scoția.
Întrebi dacă vin de departe?
Da. Ai venit de departe?
Buni.
De fapt, e săptămâna lecturii. Eram la Highgrove de câteva zile.
- Cred că e frumos. - E foarte plăcut.
Dar a venit poliția să pună întrebări despre mami
ca parte a anchetei.
Asta mă înfurie.
Iar relația dintre Harry și tata nu e tocmai grozavă.
Am auzit. Ceva legat de o încăierare la un bar.
Nu doar una. Și marfa.
- Ce? - Ganja, buni.
Marijuana.
Acum, când pleacă tata, insistă
ca Harry să fie supravegheat de un prieten de familie,
iar Harry nu suportă.
Nu e ușor să fii numărul doi.
- Mai ales dacă ești plin de viață. - Așa e.
Nu e așa de ușor nici să fii numărul unu, nu?
Tu știi cel mai bine.
Facultatea trebuie să fie despre distracție și maturizare.
Dar nu te poți distra când te urmăresc fotografi și polițiști peste tot.
Nici să ieși cu fete.
Voiam să te întreb de asta.
Nici să fii văzut cu una fără să se facă planuri de căsătorie.
Și celelalte lucruri.
- Care lucruri? - Speculații despre monarhie.
Că ar trebuie să sară o generație ca să rămână populară și relevantă.
- Sunt baliverne. - Știu asta, la fel și tu.
Dar poporul nu știe. Ei știu doar ce citesc.
Și devine foarte derutant,
fiindcă, cu cât cred mai tare prostiile din presă,
cu atât se schimbă față de mine și asta devine noua mea realitate cumva.
Da.
Mă bucur că-mi poți împărtăși lucrurile astea atât de deschis.
Și eu voiam...
să-ți vorbesc deschis și să-ți cer să mă ajuți cu jubileul de aur.
Nu mi-e rușine să recunosc că am emoții.
Mai ales pentru balcon.
Mi-e teamă că aș putea ieși în fața unui spațiu uriaș gol.
Sau mai rău, să aud huiduieli.
Să îi dezamăgesc pe toți.
- Nu se va întâmpla niciodată. - Spui asta, dar dacă da?
Și speram să te pot ruga,
tu fiind un membru al familiei mai tânăr și mai atrăgător, să vii să mă susții.
Dar, după ce am auzit, îți zic altceva.
Stai departe.
Ești sigură?
Înainte să urc pe tron,
eu și Filip am locuit în Malta ca un cuplu tânăr.
Vila Guardamangia ne-a fost casă.
Lângă Valletta.
Printre cei mai fericiți ani din viața mea.
Mergeam la aprozar zilnic, împreună cu celelalte neveste.
Țineam petreceri și picnicuri.
Mergeam la coafeza locală.
O viață perfect normală, retrasă din public.
Vreau să ai și tu asta.
O viață cât se poate de normală. Cât mai mult timp.
- Fac tot ce pot. - Bine.
Apropo, fiindcă erai curioasă...
cred că am iubită.
Ai sau nu ai?
Am... Cred eu.
E bine să nu pari indecis.
Nu sunt indecis.
Ea s-ar putea să fie indecisă.
De ce? Ai țintit sus?
Imposibil de sus. Ar putea avea pe oricine.
S-ar putea spune că și tu ești o partidă bună.
Ai cunoscut-o la facultate?
Da. Suntem la același curs.
- E scoțiană? - Nu prea sunt scoțieni adevărați acolo.
- E din Berkshire. - Nimic rău în asta. Acolo ne ținem caii.
O cheamă Catherine.
- Nici asta nu e rău. - Vrea să-i cunosc părinții.
- Nu e cam repede? - Nu ca angajament.
Doar că îi place să se vadă cu ei
și vrea să petrecem timp împreună.
Ce frumos!
Se pare că mănâncă împreună în bucătărie.
Nu au sufragerie?
Cred că au, doar că...
Preferă să se poarte ca angajații?
Încercăm să nu-i criticăm.
Da.
I-am povestit despre tine.
I-auzi! Deci regina știe cine sunt.
Mai mult de atât. Vrea să te cunoască.
Incredibil!
Nu te înspăimântă?
De ce?
Mereu spui că e grozavă.
Da, așa e.
- Și cât de protectoare e cu tine. - Chiar e.
Mi-a permis să trag chiulul de la evenimentele de jubileu.
Deci poți veni să ne uităm împreună?
Cu familia ta?
Ne poți face comentariu în direct.
Cu o perspectivă unică.
Putem vedea cum merge zilele astea, cu ancheta poliției?
- Sunt pe cale să publice descoperirile. - Desigur.
Nu mi-am dat seama. Îmi pare rău.
E în regulă.
O să mă gândesc la tine.
Bună ziua!
Drept comisar al Poliției Metropolitane,
mi s-a cerut să conduc o anchetă
în cazul prințesei Diana, Prințesă de Wales, și al lui Dodi Fayed.
Ancheta urmează unei campanii susținute
a lui Mohamed Al Fayed,
care acuză membrii familiei regale britanice
că au provocat intenționat accidentul.
Înainte de publicare,
m-am consultat cu prinții William și Harry pe tema concluziilor raportului.
Au avut oportunitatea să ridice orice semn de întrebare
și i-am asigurat că ancheta a fost bazată numai pe probe.
...martor.
Am avut peste 300 de martori...
- Bun-venit la Ritz! - Monsieur Rocher.
...am revăzut locuri de interes...
Apartamentul imperial.
...am făcut reexaminări și, prin noi tehnologii criminalistice,
am adunat și analizat peste 600 de probe
și am studiat sute de ore de înregistrări video
pentru a reconstrui evenimentele din acea seară.
Aș dori să răspund la câteva dintre afirmațiile dlui Al Fayed.
Interogând prietenii și partenerii apropiați,
am aflat că prințesa nu era logodită...
nici pe cale să se logodească,
ba mai mult, nu voia să fie logodită.
Nu am găsit nicio probă
că prințesa era însărcinată în momentul decesului.
Analizele criminaliste asupra sângelui recuperat din Mercedes confirmă.
O altă acuzație a dlui Al Fayed e că serviciile de informații
au manipulat mostra de sânge a șoferului, Henri Paul.
Pentru a crea o impresie falsă de alcoolemie ridicată.
Examinarea rapoartelor toxicologice nu a găsit asemenea dovezi.
Mai mulți martori l-au văzut pe dl Paul bând la hotelul Ritz
înainte să decidă să conducă mașina.
Dl Al Fayed a făcut și diverse acuzații
legate de un anumit Fiat Uno alb.
A pretins că acest vehicul s-a pus în drumul Mercedesului.
Că l-a acroșat
sau că l-a împins în stâlpul 13.
Deși Mercedesul aproape a intrat în coliziune cu acel Fiat Uno,
testele criminalistice au stabilit că nu a provocat accidentul.
Deși nu există imagini video din tunelul Pont de l'Alma,
cu ajutorul ultimelor tehnologii de modelare 3D,
am reușit să reconstruim ce s-a întâmplat.
Dl Al Fayed mai susține că a fost văzut un licăr de lumină în tunel
în momentul accidentului,
menit să orbească șoferul.
Chiar dacă ar fi existat așa ceva, nu ar fi avut importanță.
Dl Paul conducea cu aproape 100 km/h.
Și deja pierduse controlul mașinii înainte de a intra în tunel.
Cel mai important factor în accident
a fost desemnarea lui Henri Paul ca șofer.
Nu doar că era beat, dar nu era calificat să conducă vehiculul.
Și depășise de două ori viteza legală.
Și mai riscant...
Niciun pasager nu purta centura de siguranță.
Dl Al Fayed a insistat în mod repetat
că responsabilitatea pentru moartea prințesei aparține conducerii țării.
Și a strâns o echipă de avocați pentru a încerca să dovedească asta.
Dar această reacție trebuie înțeleasă
din perspectiva suferinței imense
și traumei pierderii unui fiu.
Dar faptele rămân...
Pe 31 august 1997,
Prințesa Diana era la Paris...
într-o mașină aparținând dlui Al Fayed...
de un membru al personalului dlui Al Fayed...
cu bodyguarzi plătiți de dl Al Fayed...
și acționând după o schimbare de plan de ultim moment a fiului dlui Al Fayed.
A fost o serie de incidente nefericite
care au dus la un accident tragic într-un tunel.
Este recomandarea acestui comitet...
ca prințesei să i se permită să se odihnească în pace în cele din urmă.
Timp de aproape 40 de ani...
am locuit în Marea Britanie.
Însă sunt obligat să părăsesc țara în urma unei campanii de persecutare.
O vânătoare de vrăjitoare menită să mă gonească din țara care mi-era casă.
Făptașii acestui gest tiranic sunt cei din conducerea britanică.
În special, familia regală rasistă care este inima sa.
Suntem gata, doamnă.
Mulțumesc, Robin.
De ce nu se răscoală poporul împotriva lor nu voi ști niciodată.
Britanicii sunt o națiune de zombi care aleg măgari să-i conducă.
Au uitat că acum 5.000 de ani,
noi, egiptenii, construiam piramidele
în timp ce ei purtau piei de animale și se căcau în peșteri.
Voi părăsi Marea Britanie...
Prezintă arm'!
Voi merge într-o țară unde sunt cetățean, nu supus.
Iar britanicii...
guvernul lor...
Maiestatea Sa.
...și familia lor regală de vampiri...
Pot să ardă în iad.
Salaam alaikum.
După luni de planificare, națiunea se adună pentru jubileul de aur,
care a fost descris de unii
ca un referendum despre monarhie...
- Bună! - Ce mai faci?
- Și tu? - Bine. Mă bucur să te văd.
La fel.
- Mersi de invitație. - Mersi că ai venit.
- Pippa! - Vin!
Da, bine.
- Ești gata? - Așa cred.
- Bună! Bun-venit! - Bună!
Bună ziua!
Mulțumesc.
Poftim!
- Grozav. Perfect. - Vino, James.
- Ce se întâmplă? - O să ia prânzul.
- Fă loc, James! - Îmi dai tava?
Așteptați-mă!
Îmi place pălăria ei.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
...prânzul cu primarul Londrei.
Nu-i plac evenimentele astea mari.
De fapt, e destul de timidă.
Mereu spunem că are o listă de subiecte accesibile.
Câini, cai, bărbați, apoi femei.
Ghinion, ești la coada listei.
Discutați doar despre primele două cu ea și va merge bine.
E bine de știut.
- Mă descurc? - Genial.
În toate lucrurile scrise și spuse despre Maiestatea Sa
cu ocazia jubileului,
două teme se repetă mereu.
Întâi, toată lumea vorbește despre dimensiunea schimbărilor
din ultimii 50 de ani.
Ce părere are despre el?
Președintele Blair.
- Așa îi spune? - Glumesc.
- Nu discută despre prim-miniștri. - Pe bune?
- Mamă! - Serios. Niciodată.
Și doar o întrebăm.
Dacă pot spune așa, doamnă...
Nu celebrăm doar aspectul cantitativ al domniei dumneavoastră, ci calitatea.
Singurul indiciu e durata audiențelor private săptămânale.
Ale lui sunt scurte.
- Îl prefera pe predecesorul lui. - Pe cine? John Major?
Noi o preferam pe predecesoarea lui, doamna T, nu-i așa?
Vine bunica.
Doamnelor și domnilor,
acest jubileu de aur este o oportunitate
pentru a reflecta la țară și la Commonwealthul
pe care le-am slujit cu bucurie.
A avut emoții pentru ziua de azi.
- N-ai zice. - Nu.
- Poate fi de nepătruns. - În ce fel?
Prințesa Margaret și Regina Mamă păreau să știe mereu
ce se întâmplă sub suprafață, dar s-au dus.
Pentru noi ceilalți poate fi o enigmă.
Dar ăsta e trucul, presupun.
Să menții misterul.
Așa ne ține pe toți în priză.
Nu-mi fusese destinat tronul prin naștere.
Dar soarta a decis altfel.
Am avut șansa de a avea modele remarcabile.
Tata și mama.
Bunicii mei, George al V-lea și Regina Mary.
Mi-au insuflat...
una dintre cele mai neclintite credințe ale mele.
Că o viață trăită la datorie
nu e un sacrificiu, ci o onoare.
Mulțumesc.
N-ar trebui să mă ajuți. Ar trebui să vină James sau Pippa.
- E în regulă. - Dă-mi mie asta!
Ia uite!
Ea a făcut-o.
- Mamă! - Miroase minunat.
- Mulțumesc. - O să duc farfuriile.
O să pun frișca și căpșunile
după ce se răcește, altfel se topește și...
Totul bine?
Mă gândeam că urmează parada după prânz.
Apoi urmează balconul înfiorător și...
Da.
Știu că mi-a permis să nu merg, dar...
Nu-mi dă pace sentimentul...
că trebuie să fiu cu ea.
E timpul.
Te simți bine?
N-am nimic.
Haide!
E William!
A fost un mare succes.
Da.
Regina trebuie să fi fost fericită că ai fost prezent.
Așa cred.
- E totul în regulă? - Da, doar că...
Îmi dau seama ce presupune slujba.
- O schimbare de subiect? - Te rog!
Când te întorci?
- La St. Andrews? - Da.
Mâine. Caut locuință pentru la anul.
Da?
Ai decis cu cine te muți?
- Cu Fergus. - Desigur.
- Și cu Olivia. - Frumos.
Am văzut ceva frumos pe strada Hope.
Are ferestre mari.
Îmi place strada Hope.
Dar are patru dormitoare, iar noi suntem doar trei.
Doar dacă...
mai știi pe cineva?
Te gândeai la un băiat sau la o fată?
- Probabil o fată. Să fie lucrurile... - Civilizate.
Întocmai.
Arată foarte bine.
- Ar fi o opțiune? - E o invitație?
- Îi întreb și pe ceilalți. - Desigur.
Dar sunt sigur că vor fi de acord.
- Bună seara! - Will!
Mersi, amice.
E totul în regulă?
Ați primit asta.
CEVA PENTRU NOUA TA CASĂ
SPER SĂ-ȚI FIE VILA GUARDAMANGIA
CU DRAGOSTE, BUNI
Noroc, gașcă!
Pentru strada Hope!