FIRENZE, ITALIEN
Mad!
Mor, jeg fik en kylling!
DEN SORTE DØD
Mor!
Hvor blev hun af?
Jeg ved ikke, hvor hun er.
Min hustru...
Hun er død!
Min hustru er død!
- Hun er død! - Hvilken smuk kærlighedshistorie.
Vil min trolovede elske mig lige så højt?
Nok til at klynge sig til dit lig, efter du er død?
Naturligvis!
Min hustru er død!
Det ordner jeg, padrona.
Har du brudekjolen?
Har du pakket mine pastorale gobeliner?
Gudskelov, du mindede mig om det!
Doktor, min datter.
- Hjælp mig. - Desværre.
- Hjælp! - Lad mig være.
- Hjælp min datter. - Hjælp.
Slip mig!
Kun bøn kan redde jer nu.
- Nej! - Du lyver!
- Gå væk! - Du lyver!
Du må ikke gå! Hvor skal du hen?
Doktor!
- Padrone? - Jeg sidder fast.
Rolig, jeg kommer nu.
Jeg kan hjælpe.
Kjortlen har for mange ærmer.
- Det er ikke sikkert. - Okay.
Av!
Godt, du er vågen. Jeg vil gerne af sted til villaen.
Er denne Leonardo af Fiesole bonde?
Vil der være nogen seriøse tænkere, eller er alle simple?
Du vil uden tvivl uddanne dem.
Vi kan ikke risikere dit helbred i Firenze længere.
Mine ekskrementer så ekstra sorte ud i morges.
Lad mig om at bedømme dem.
- Jeg lavede i et lommetørklæde. - Jeg tager et kig, så rejser vi.
Jeg har tilstået og angret det mange gange før,
men forfængelighedens synd tynger min sjæl.
Hvor smuk jeg var på min bryllupsdag.
Jeg var betagende.
Forfængelighed og stolthed.
Tilgiv mig, fader.
- Jeg må også tilstå en løgn. Jeg... - Undskyld, men vognen venter.
Jeg er ikke færdig!
Jeg har ikke nævnt dovenskab, misundelse,
at blande stoffer, fristelse.
Neifile, vi vil nødig gå glip af velkomstmiddagen.
Der serverer de altid de bedste retter.
Derefter er det bare pasta.
Vent. Fader, hvad er min bod?
Du kan bede om syndsforladelse hele vejen til villaen.
Det er sandt.
- Sikke et spild, hvad? - Ja.
Alle er nogens far eller søster eller...
Støvler! Mine!
Heldigt.
Rør ham ikke. Han er også en.
Du er en freak, Licisca.
Hvordan skal det gøre min far rask?
Manden sagde, at pesten er forbandet luft fra jordskælv.
Amuletterne skræmmer den dårlige luft tilbage til helvede.
Og blomsterne?
De afholder mere dårlig luft fra at komme ind i kroppen.
Jaså, mundpuster?
Kom og børst mit hår.
- Jeg tager mig hurtigt af din far... - Tys. Mit hår.
Du er irriterende.
Kan du lave min mors kam?
Han dør også.
- Sig ikke det. - Det gør han.
- Jeg bliver forældreløs. - Du bliver ikke forældreløs.
Du bliver bare en voksen kvinde uden forældre.
Du aner ikke, hvordan det føles, Licisca. Du har altid været forældreløs.
Du forstår slet ikke problemet.
Du har ret. Undskyld, padrona.
Jeg bliver forældreløs uden ægtemand, så jeg kan ikke komme væk herfra.
Jeg modtog det her i dag.
Hvad står der?
Barone Piero har ingen planer om at fri for nuværende, eftersom han er død.
Åh nej. Padrona, det gør mig ondt.
Du hadede ham dog ganske meget.
Hvad har det med noget at gøre?
Jeg forestillede mig bare, at I ville skulle tilbringe noget tid sammen
i ægteskabet.
Men vi to kunne jo snige os væk for at kramme geder,
eller hvad man nu gør på landet.
Kunne jeg ikke sove, ville du fortælle historier.
Eller massere mine fødder.
Men det er slut.
Når far dør, er jeg fanget her alene.
Jeg er her.
Der er kun dig tilbage. Du rejser nok også.
Det ville jeg ikke.
Du har brug for mig.
Gør noget, så han stopper!
Du ser anderledes ud, Licisca.
Har du fået ny frisure?
Det vil kurere mig på et øjeblik.
Ja, det virker allerede.
Jeg løber muntert rundt i værelset.
Alt er værd at prøve.
Jeg kommer ikke igennem det her.
Du har en chance.
Om Gud vil, har vi alle en chance.
Jeg håber, du ved, hvor meget jeg har værdsat at have dig i hjemmet
og se dig blive voksen.
Du er som en datter for mig...
...bare fattig...
...og ikke så vigtig som de andre, men stadig i live.
Licisca, jeg trænger til lidt lækkert!
Tænk, det var hende, der overlevede af de tre.
Hun er afgjort temperamentsfuld.
I har det ikke, vel?
- Nej. - Jeg troede ellers, det betød det.
Pis, gør det?
Jeg kommer med en besked til signor Eduardo
fra hans fætter, visconte Leonardo af Fiesole.
- Villa Santas herre? - Ja.
Vi lytter.
Visconte Leonardo anmoder om signor Eduardos tilstedeværelse,
- hans kone, signora Elissa... - Død.
- ...hans døtre Violetta... - Død.
- ...Lauretta... - Død.
- ...og Filomena... - Ikke død.
I hans villa på landet.
Han ønsker, at du undslipper den pestramte by
og nyder et pusterum på landet, hvor der er smukt og ingen pest.
Du er velkommen til at blive, så længe du vil.
Visconte Leonardo er ugift, ikke?
Din fars fætter?
Har du en bedre ide?
Visconte Leonardo er ugift, men ikke længe.
Han skal møde sin kommende brud på fredag.
Hvem er ellers inviteret?
Firenzes prominente familier ventes.
Er de fleste ikke døde?
Fortæl vores kære fætter Leonardo,
at Eduardos datter Filomena meget gerne vil deltage,
og at jeg glæder mig til at møde ham på fredag.
- Padrona, lad os tale med... - Tak.
Vi kan ikke efterlade din far her.
Vær ikke så dum. Jeg kan umuligt afvise denne mulighed.
Jeg møder en adelsmand. Han køber mig et slot,
jeg er aldrig alene igen.
Din far er alvorligt syg.
Det er vores billet væk herfra.
Pesten er ikke nået ud på landet. Flygter vi nu, har vi en chance.
Så er det afgjort. Vi rejser i morgen tidlig.
Jeg kan ikke.
Undskyld?
Din far er min herre, og jeg kan ikke efterlade ham i nød.
Jeg afgav din mor et løfte.
Hvorfor holde et løfte til en død kvinde?
Godt, vi bliver, bliver syge og dør.
Når vi ser min mor i himlen, vil det glæde hende, du holdt dit løfte.
Glædelig pest til dig!
Hvorfor syntes min onkel, jeg skulle bo i den dumme villa?
- Man kan lige så godt blive i byen. - Pest er overalt i Firenze.
Med din skrøbelige konstitution ville det betyde din undergang.
Et par uger på landet kan gøre underværker.
- Der vil være ugifte kvinder. - Du lyste op, da du hørte det.
Ikke for mig, for dig. Jeg tænker på, hvad der gavner dit helbred.
Hvordan vil kvinder gavne mit helbred?
De kan løfte dit humør, balancere de humorale væsker.
Kvinder? Dumme, beregnende, usympatiske.
Før jeg blev min onkels arving, værdigede de mig ikke et blik.
Det var altid Luigi dit og Antonio dat. Luigi er død!
Det er Antonio også.
Jeg lader ingen kvinde røre en mønt af min onkels rigdom.
Deres misser føles garanteret ikke særlig godt.
Hvordan føles de?
De føles godt.
Skal flagellanterne gøre det så offentligt?
Det er vist hele ideen.
Det er selvpromoverende.
Hvorfor skulle Gud sende pesten over os? Går verden under?
Ja, verden virker lidt dyster i øjeblikket.
Tænk, at de måtte aflyse Skt. Michaels fest,
højdepunktet i den sociale kalender.
Har denne pest ingen nåde?
Søster Benedict siger, at det er en prøvelse fra Gud.
Vi må forblive så hellige som muligt.
- Men hvad, hvis vi mislykkes? - Er pesten en prøvelse fra Gud,
er vores invitation til villaen vores udfrielse,
uden tvivl høstet af din flittige bøn.
Du gav os et mirakel. Ligesom dyremennesket og hans båd af dyr.
- Noah? - Ja. Noahs båd.
Det sygdomsramte Firenze er syndfloden,
og Leonardos villa er vores dejlige lille tur i sikkerhed.
med mad og drikke og lækkert selskab.
Viser jeg nok bryst til at pirre interesse?
Javist. Det er som to kødfulde ferskner pakket ind i silke.
Du ser exceptionel ud.
Ikke exceptionel som i anderledes, men som i ekstremt god.
Okay.
Nå, men mine gaver vil glæde ham. Også min medgift.
Padrona, dit vid og dit smukke ansigt vil glæde ham, ikke din medgift.
Han vil elske dig.
Misia, lad os holde det mellem os, at vi...
...havde den lille bølge af infektioner i huset.
Selvfølgelig.
- Okay? - Ja.
Det var vist svært for dig at forlade din lille ven?
Men hun var meget syg, ikke?
Og nu får vi en ny start!
- Åh, det ser godt ud. - Ja, padrona.
Jeg elsker en frisk start.
Godmorgen, kære venner. Velkommen til Villa Santa.
Velkommen. Vi er glade for at byde dig velkommen.
Velkommen til.
Vi præsenterer signora Pampinea fra Firenze,
- den kommende viscontessa af villaen. - Den storslåede signora.
Det er mig en udsøgt fornøjelse.
Goddag.
Jeg er Sirisco, hushovmesteren. Jeg kan fortælle dig alt om vores smukke villa.
Sikke en glæde.
Jeg har små bryllupsgaver med, ikke noget vildt.
Hvor er min forlovede, visconte Leonardo?
- Han er her ikke. - Ikke her?
Han henter vin et stykke herfra.
Han kommer helt sikkert til velkomstmiddagen.
Ja. Naturligvis.
Lad os få dig på plads. Værsgo.
Jeg kan finde mig til rette og lægge min hånd på mit fremtidige hjem...
- Ja. - ...for min kommende mand.
- Før mig til mit værelse. - Javel.
Før hende op på øverste etage.
Det gør du. Jeg skal lægge gaverne på plads
og undgå lange fingre undervejs.
Vær forsigtig med den.
- Første værelse på øverste etage. - Med to hænder!
Hurtigere!
Misia?
- Misia? - Jeg er lige bag dig.
- Misia? - Jeg kommer!
Heldigt, hun har så meget med, og at få gæster er kommet.
De fleste leveringer er ikke kommet, og...
- Hvor er alle? - Maria er død.
Det ved jeg godt.
- Jeg mente Elora. - Flygtet.
Giuseppe?
Hørte du ham ikke i aftes? Han blev sindssyg af frygt.
Han kunne mærke sin døde søsters stemme vibrere i ham som torden.
Sirisco, det er bare os.
Mens de adelige hygger ovenpå,
er vi nu kok, hushovmester, slagter, vaskekone,
kammerherre, tjener og køkkenpige.
Alt det, jeg har været spændt på.
Glem ikke, at vi stadig har Calandrino!
Så hvis en gæst viser sig at være bi,
vil han være til stor hjælp.
Kun vi ved, at Leonardo er død.
Sådan skal det gerne forblive.
Uden en herre tjener vi intet formål.
Medmindre vi er uundværlige for dem, der gør krav på boet.
Som den forlovede, signora Pampinea?
Intet ægteskab, intet krav. Bare irriterende.
Filomena er en slægtning.
- Hun kan rejse krav. - Der er mange slægtninge.
Når det rygtes, vil grådige kakerlakker fra hele Toscana
vil ankomme og gøre krav på godset.
De sparker os ud.
Jeg slesker gerne for enhver, der ikke sparker mig ud.
Øllen! Den står ikke, hvor jeg efterlod den.
- Den står i kælderen. - Det er for koldt til øl i kælderen.
Jeg driver ejendommen.
- Vi driver ejendommen. - Misia!
- Sirisco! - Denne vej.
- Lad os tale om velkomstmiddagen. - Ja, lad os det.
Da min forlovede ikke er her, træder jeg til i stedet.
- Jeg har lavet en god menu. - Jeg tænkte...
Husets frue taler.
- Undskyld. - Det skal være spektakulært.
Fisk, kød, frugt, en ale, der er krydret med den kanel, vi havde med.
Kanel, nøj!
Du er en overflod af gode ting, padrona.
Du er smuk, fra en vigtig familie, du er klog, og...
...og masser af kanel. Sikke en fangst.
Du er den bedste.
Ja, det er jeg.
Han kaldte mig klog. Han ved, jeg er gammel.
Han ved ingenting. Han ved mindre end ingenting.
Sæt han gør, og han fortæller Leonardo, at hans kommende brud er 28,
og Leonardo afslutter forlovelsen?
Han ved ikke, du er 28.
Hvordan kunne han, når dit ansigt er et barns?
Og selv hvis han gjorde,
ville jeg knuse ham.
Jeg ville knuse ham, før han sagde det til nogen.
Du passer godt på mig.
- Ja. - Okay.
Otteogtyve?
Undskyld, hvad sagde du?
Padrona Pampinea er en smuk, intelligent, dygtig,
ekstra jomfruelig ung kvinde.
Leonardo vil være heldig at dele sit liv med hende.
Er det forstået?
Parmena. Min due.
Vågn op. Vi rejser nu.
- Padrona, mine pligter er... - Han er død. Okay?
Han døde.
Jeg gik derind, og han var væk.
- Jeg var derinde for en time siden... - Han er væk nu, så...
Åh, padrona.
Nej! Vores Eduardo.
Han er ikke vores noget som helst, din lille kloakrotte.
Han er min far.
Jeg bestemmer nu.
Vi rejser nu.
- Jeg må da sige farvel. - Nej!
Pesten forlader kroppen og søger efter en ny vært.
Det er for farligt. Vi må af sted nu.
Må jeg få fem minutter til at samle mine ting?
Fire. Fordi jeg sagde det.
Hjælp...
Lidt mad.
Hvad som helst.
Han stinker.
Hvad laver du?
Det er spild. Han skal dø.
Vi skal alle dø.
Han skal snart dø. Hans død er forestående.
Men lige nu er han i live.
Du fortjener brødet mere end ham.
Jesus mente ikke, at nogen fortjente brød mere end andre.
Jeg vil have noget af dit brød.
Du har brød lige der i posen.
Jeg har brød. Jeg vil have dit brød.
Er der et problem?
Giv mig dit brød.
Jeg fortjener det lige så meget som alle andre.
Måske mere.
Giv mig dit brød, når jeg beder om brød.
Ja?
Hvad går der af dig, utaknemmelige skarn?
Du bestemmer ikke, hvem der får brød!
Ja, sgu, signora.
- Sikke en dejlig dag, ikke? - En dejlig dag.
- Dejlig årstid. - Dejlig årstid.
Ja.
Bare dejlig.
Er det folk?
- Vi er folket. - Sværger I, at I ikke har pest?
Selvfølgelig ikke,
for jeg er signora Pampinea, forlovet med visconte Leonardo.
Det er signor Panfilo fra den ansete Lungarno-familie
og hans kone signora Neifile.
En udsøgt fornøjelse, signora Pampinea.
Du er et drømmesyn. Visconten er en heldig mand.
Signora Neifile. Du er også et drømmesyn.
Jeg hedder Dioneo. Jeg er her for at behandle min patient, signor Tindaro.
Frue, en fornøjelse...
Har du parfume på? Hun har parfume på.
- Jeg har en intolerance. - Rolig.
Han skal trække vejret dybt for at slippe af med allergenet, ellers kan han dø.
- Endnu en gæst. - Det er ham!
- Du er smuk. Smil. - Det er ham.
Det er ikke ham.
Goddag
der.
Jeg er Filomena fra Huset Eduardo.
Leonardos slægtning.
Signora!
Den ægte familie er ankommet!
En slægtning. Sikke en ære. Velkommen til.
- Padrona, hvor er signor Eduardo? - Hvor er din tjenerinde?
Sig ikke, at du kørte en hel dag alene? Som en bonde?
Jeg ville ønske, jeg kunne have taget min tjenerinde med,
Licisca,
men englen er stadig i Firenze og passer på min syge far.
En helgen.
Jeg vil bede for din far og din tjenerinde.
Og for Filomena. Så modigt at rejse uden assistance.
Se sådan en smuk og munter gruppe!
- Ja. - Sirisco, forventer du flere gæster?
Ja. Mange flere var inviteret. Mange flere.
Det må være svært at vide, hvem der kommer.
Som ikke er blevet dræbt af pestens hurtige og hårde dom.
Herre, giv os tilgivelse for de synder, der har forårsaget den forfærdelige pest.
Hun er tæt på Gud.
...en anklage mod vores jordiske selviskhed.
Godt så. Og amen.
Sirisco, lad os få en rundvisning.
Ja. Mine ærede gæster.
Velkommen til vores skønne lille villa.
Jeg tror, der var rosmarin i parfumen.
Følg med. Meget mere at udforske.
Herude kan man trække vejret og se skønheden.
Bagved porten er der en skov med store træer, små træer.
Far nu ikke vild. Det har jeg gjort flere gange.
Her kan I se vores kok, Stratilia.
Sig goddag, Stratilia.
Der. Vidunderligt.
Det er de vandrende haver, som jeg kan anbefale til en nat- eller aftentur...
Ja, hvis man gerne vil stikkes ned af omstrejfende banditter.
Vi er for isolerede til at have problemer med banditter.
Plus Calandrino... Calandrino!
Jeg havde heller ikke problemer med pest, men her er vi.
Calandrino vogter porten.
En port stopper ikke døden.
Kære Herre, lad os komme ind i Himlens rige...
Det er nok bøn for en dag, tak.
Lad os lave en regel.
Vi er her for at spise og drikke og bevæge os ind i en lys fremtid.
Ikke mere pestsnak.
- Det passer ikke til vores ophold. - Går vi videre?
Ja. Kom.
Meget at se. Så mange frugttræer.
- Kun to, men vi finder dem. - Padrona?
Padrona?
Signora Filomena?
Dioneo taler til dig.
Ja, padrone?
Du smigrer mig, men jeg er en simpel arbejder.
Min far var vinhandler.
Kald mig Dioneo.
Tak, Dioneo.
Og selvom jeg selvfølgelig er en dame,
kald mig ved mit navn, som er Filomena.
Så...
Nyder du rundvisningen?
Nu gør jeg.
Jeg fornemmer, at du ikke er som andre piger.
Du er anderledes.
Tak.
Ja, jeg er vel bare mig selv hele tiden.
- Netop. - Taler I om mig?
- Nej. - Nej.
Se, en fin mariehøne.
Åh, jeg slugte den.
- Tag en dyb... - Jeg slugte den.
- Gud! - En dyb ind...
- Åndedrættet svigter mig. - En dyb indånding.
Dyb indånding. Ind, to, tre.
Der er en bænk lige herhenne. Ind, to, tre.
Gå med mig i morgen tidlig.
De griner af mig, fordi jeg beder. At bede, Guds yndlingsting!
Beklager, at jeg ikke blev opdraget til at tale om, hvor dejlige haver er.
- De fik mig til at føle mig som en freak. - Du er ikke en freak.
Du er en discipel af Guds lære og en inspiration for alle.
Det er svært, men tænk på, hvor grumt det er i Firenze.
Især for vores familie.
Vi må bevare freden for at overleve.
Hvad angår Guds dom, har vi dine smukke bønner.
Vi kan opretholde vores cølibatordning.
Det er et stort kristent offer.
Det må du nok sige.
Jeg giver hesten en tur.
Tak.
Ja, den er lavet af silke, der er spundet af de fineste insekter.
Selvfølgelig kan jeg læse.
Ja.
Sådan.
Hvad mon det er?
Pampa... Pam... Pa...
Hvad hedder den kvinde?
Panfilo, ham med konen med Jesus...
Filomena, er det et godt tidspunkt at gå i haven?
Kan vi mødes nedenunder om et lille øjeblik?
Det er svært at klæde sig om uden hjælp.
Absolut. Tag dig god tid.
Okay.
Her er så skønt. Har du bemærket, hvor godt her dufter?
Som varm jasmin
Blandet med bier
På nattehimlen
Sikke et smukt digt.
Hvordan har signor Tindaro det? Det er en skam, han er så syg.
Tilgiv mig. Jeg siger det sjældent,
men det er umuligt ikke at sige, at du er et drømmesyn.
Åh... Du milde... Du...
Du godeste. Tak. Jeg...
Hallo!
Går I en tur?
Vent på mig!
Ja, vent.
Okay?
Av!
Bliv lige der!
Vent på mig.
Talen svigter mig...
Vent. Bliv der. Bliv.
- Vi ventede på dig. - Hvad laver I?
- Taler I om mig? - Nej.
- Godt. Jeg er ikke værd at tale om. - Sig ikke det, Tindaro. Du er ret flot.
Gør ikke grin med mig.
Det gjorde jeg ikke.
Jeg kan ikke sige, at han var min yndlingspave.
Fisk!
Skønt!
- Hun sagde, jeg var ret flot. - Ja. Hun er venlig.
Jeg har tænkt, at kvinder måske ikke er helt onde.
Det er muligt.
Hun er elegant, en højfødt dame.
Jeg tror ikke, hun er klog nok til dig.
Det er ingen af dem.
Men tænk, om det bliver i aften,
at jeg endelig har samleje med en kvinde.
- Vil du have en? - Ja!
Padrone.
- Forsigtig. Dine knogler er skrøbelige. - Nej, jeg har det fint.
- Måske skyldes det en smuk kvindes nærvær. - Okay.
Måske ville det være bedst, hvis du gik tilbage.
- Jeg skal nok sende bud efter dig. - Naturligvis.
Undskyld.
Du var som Daphne derinde.
Hvordan var gåturen?
Det var kort sagt dejligt.
Filomena er fuld af liv.
En skør nisse til tider, men ret smuk.
Og hun spurgte slet ikke til min arv.
Jeg er glad for, du hyggede dig, for jeg har dårligt nyt om dit helbred.
- Hvad er der galt? - Jeg undersøgte din morgenurin.
Du har en alvorlig ubalance i dine røde og gule humoraler.
Men jeg har det jo fint. Hvad kunne det skyldes?
Din puls blev hævet til et farligt niveau på vores rejse
og måske af en anden infektion, nok fra kvinderne.
- Pest? - Nej. Så skulle vi rejse.
Noget mindre grimt, men stadig farligt
for en mand med dit helbred. Men jeg har lavet en medicinsk te.
Den kan næsten garantere din overlevelse.
- Tak. - Så lidt.
Tænk, at jeg begyndte at få det godt for første gang længe.
Men som du plejer at sige,
så kan man ikke stole på min krop.
Det er jeg bange for.
Der er små ting i.
Undskyld, padrone. Jeg beklager.
Det var min skyld. Ingen grund til at neje for et fjols som mig.
Har du renset fisk? Du er dækket af fiskeblod.
Er jeg?
Hvor er det sært.
Dumme Filomena, der gør, hvad hun vil.
Sikke et liv.
Du skal drikke vandet.
Gå væk. Den springer måske fra min sjæl til din.
- Du må ikke også dø. - Du dør ikke, Pamena.
- Vi må tro på Gud. - Jeg tror på, at det er Guds vilje.
Vi er som Sapho, oven i alle vores andre synder.
Vi har den forbandede kløe.
Min største glæde i livet har været at dele kløen med dig.
Panforten var ikke deroppe. Det sagde du.
Den er ved at blive bagt, men jeg lover, den bliver fantastisk.
- Hvad er kødet? - Ørred.
Ørred? Nej.
Hvorfor ikke noget elegant som...
...pattegris?
Du har fuldstændig ret.
Det bliver pattegris.
Desværre tager det to dage at stege en gris.
Vi gør, som signoraen befaler uden tøven.
Tak, Padrona.
I mellemtiden, og jeg siger det med kærlighed,
burde du overveje at file tænder,
for den forreste er lidt mere fremtrædende end den anden.
Misia?
Misia!
Hvad er din plan? At servere rå gris? Det tager to dage!
Jeg gør ovnen meget varm!
Vil hun have gris, får hun gris. Jeg er en leder, så følg mig!
Dioneo, venter vi Tindaro?
Han har det ikke godt.
Han har aldrig fuld kontrol over tarmene, men denne gang kunne det tage dage.
En gang lort.
En skam. Så mangler vi kun visconte Leonardos tilstedeværelse.
Hvor er han?
Hvordan kan han komme for sent til sin egen middag?
Måske kom han til skade. Det ville være en fornuftig forklaring.
Ja. Fantastisk, han er kommet til skade.
Gæster, det glæder mig at servere første ret, blomster i gelatine.
Forretten med urter får mavesafterne til at flyde.
Signora Pampinea, du må glæde dig til at møde din forlovede.
Ja, helt ved siden af mig selv.
Ven, du er vist lidt nervøs.
En smule.
Hvorfor dog det? Du har alt at tilbyde ham.
Et smukt ansigt, en smuk krop, en smuk kjole.
En smuk krop?
- Forbandet! - Hvor er det sejt!
- Den vil han elske. - Ja. Det er meget interessant.
Ikke nok med det. Jeg er 28.
Jeg er en indtørret 28-årig gammeljomfru.
Det er nok grunden til, at Leonardo ikke er her.
- Nogen sagde, jeg er gammel. - Du har intet at bekymre dig over.
Du er rig, du er smuk, du har utrolige evner som værtinde.
Hvad kunne han ønske sig?
En kone med yngre bryster, javist, men de andre ting er meget vigtigere.
Seriøst?
Seriøst.
Pattegris.
Sagde vi ikke ørred?
Parmena, min due, jeg er ked af, at jeg blev forsinket.
Jeg måtte spore en pattegris og dræbe den, så var der en hel bålsituation...
Nej.
Nej!
Det må ikke være sandt.
Undskyld. Nu er jeg hos dig.
Okay.
Jeg er nødt til at flytte dig. Undskyld.
Undskyld, men du er altså dejligt rund på mit knæ.
Tak. Jeg er fyldigere, end min kjole viser.
Det må jeg hellere bedømme.
Doktor, jeg er ikke en patient, der har brug for en undersøgelse.
Jeg er vis på, jeg kan finde noget, der gør ondt.
Skat, kan du sidde på din egen plads?
Lægen har haft en lang dag med signor Tindaro.
Måske vil han hvile benene.
Han klarer det.
Jeg klarer det.
Hent noget vand.
Du rejste dig hurtigt for at hjælpe...
For at tjene, signora.
Filomena.
Med den viden, jeg har om dig, eller hvad jeg mistænker,
er det i din interesse at vende din romantiske hensigt
mod en fra en højere stand.
Hvis du forfølger en velhavende ungkarl som Tindaro,
ville din skæbne være bedre.
Truer du mig?
Nej, min kære. Det er en advarsel.
Tænk, hvis du blev opdaget?
Du ville blive smidt ud. Du ville sulte... eller det, der er værre.
Du ved, vi alle skal dø, ikke?
Det kan jeg forsikre dig om, og hurtigere end du tror.
Jeg værdsætter din omsorg, men jeg gør, hvad jeg vil i den tid, jeg har tilbage.
Jeg vil være din ven,
men jeg er ikke længere tjenerinde, ikke for nogen.
Godaften, venner.
Padrone, du burde hvile dig.
Jeg har det fint.
Du er meget syg.
Jeg har kastet op, siden jeg drak den nye te, du gav mig.
Men som du sagde, ville det vise, at den virker.
Den virker afgjort!
- Du skal ligge i sengen. - Nej, det skal jeg faktisk ikke,
for jeg hørte en engel le. Det inspirerede mig til at deltage i festen.
Jeg vil ikke være bænkevarmer i mit eget liv.
I aften er du så smuk som en blomme.
Hvad siger du til kvinder, Dioneo?
Du er et drømmesyn.
Ja. Sådan lyder sætningen.
Nej, nej.
Misia!
Hvad var der i tønden?
- Hvad var der i den tønde? - Ingenting. Nej!
Pest! Du har bragt en pestramt med hertil!
Pis.
Det må jeg nok sige.
Jeg har vist en arrogant, lille tjenerinde i min hule hånd.
Hvem er det?
Bare en mand.
Det er Leonardo.
Du begravede også en pestramt her.
Og du fortæller alle, at han er på rejse.
Hvad er planen, din store idiot?
Det er et dilemma.
Ja.
Der findes en verden,
hvori vi indgår en gensidigt acceptabel pagt i dette øjeblik.
Jeg afslører ikke, at du bragte pesten til villaen.
Og jeg afslører ikke, at pesten allerede var i villaen,
og at den ærede visconte Leonardo er død.
Ja.
Hjælp mig lige.
Kors!
Vær sød mod hende, når du er dernede.
Da sendte Filip tropper for at erobre bakkerne ved Cynoscephalae.
Lidet vidste Flamininus, at Filip var langt tættere på, end han anede.
Du forstår nok ikke aetolernes indviklede...
...forhold til Romerriget, vel?
Okay. Det er sundt.
- Jeg skal nok forklare det. - Du milde.
Vin? Der er nok til et glas mere.
Det er en sjælden årgang.
- Ja tak, gerne. - Ja tak.
Så gerne.
Dioneo sagde, han ville have noget først.
Men så bad Tindaro om noget.
Måske kan du dele det mellem dem.
Uden at antage noget,
så har en mand af Tindaros ædle byrd nok bedre sans for så nuanceret en vin.
Det tvivler jeg på, da Dioneos far var vinhandler.
Dioneo, du kan nyde lidt af alen.
Gerne, padrona.
- Det er ikke fair. - Fair?
Det er en yderst fornem vin,
der skal nydes af vores mest fornemme gæster.
Sådan fungerer det.
Gud!
Hvad fanden?
- Vi vil have penge. - Og kvinder.
Hvis I har rent vand, vil vi også have det.
Skrid!
Hvorfor kaster du tallerkener efter mig?
For at skade dig!
- Av! - Er jeg okay?
Hjælp mig!
Så du, hvad jeg gjorde?
Gud, det er ulækkert!
Kardinal Agnolo?
Neifile?
Pis!
Hvad går der af dig?
Gid jeg kunne sige, at jeg blev besat af djævlen,
eller at jeg har givet afkald på Gud,
men det er noget langt værre.
Efter de rædsler, jeg har set,
kender jeg nu sandheden.
Gud har forladt os.
Neifile, du var altid sådan et rent barn.
Et helligt barn.
Væk, Satan.
Væk!
Træk vejret, og husk, hvem du er.
Af sted!
Vi tager af sted.
Men I skal vide,
at Gud har fældet sin endelige dom.
Han kommer ikke igen...
heller ikke hans søn.
Alt er tabt.
Pest!
- Nej! - Du godeste.
Nej!
Jeg trænger til mere vin.
Åh gud! Det kan ikke være Leonardo, vel?
Hvor ser jeg dog ud!
- Du er smuk. - Jeg kommer!
- Gud!
Jeg nåede frem.
Tekster af: Karen Dyrholm