Ruokaa!
Äiti! Nappasin kanan!
MUSTA SURMA
Äiti!
Minne vien hänet?
En tiedä, minne.
Vaimoni... Hän on kuollut!
Vaimoni on kuollut!
Upea rakkaustarina.
Mahtaako kihlattuni rakastaa minua noin? - Takertuen ruumiiseenne kuoleman jälkeen?
Tietysti!
Vaimoni on kuollut!
Hoidan asian, padrona.
Hääpuku mukaan. Entä oletko pakannut gobeliinit?
Onpa hyvä, että muistutitte.
Lääkäri! Tyttäreni! - Lääkäri!
Auttakaa. - En voi.
Tarvitsemme apua. - Antakaa minun olla.
Auttakaa. - Irti minusta!
Vain rukoilu voi auttaa. - Ei voi!
Valhetta! - Painukaa hiiteen!
Älkää paetko! Minne menette?
Lääkäri!
Padrone. - Jäin jumiin.
Ei huolta, tulen apuun.
Tunikassa on liian monta hihaa. Vaarallinen vaatekappale.
Hyvä, että olet jalkeilla, Tindaro. On aika matkata kartanoon.
Onko se Fiesolen Leonardo maaseutuväkeä?
Onko siellä ajattelijoita vai pelkkiä moukkia?
He oppivat sinulta varmasti paljon. Firenzessä terveytesi on vaarassa.
Ulosteeni näyttikin aamulla tavallista mustemmalta.
Jätä sen arviointi minulle.
Otin sen talteen. - Mainiota. Vilkaistuani voimme lähteä.
Olen katunut tätä jo monta kertaa aiemminkin,
mutta turhamaisuuden synti piinaa sieluani.
Näytin hääpäivänäni henkeäsalpaavan kauniilta.
Turhamaisuutta ja väärää ylpeyttä! Anna anteeksi, Isä.
Lisäksi olen valehdellut. Sanoin...
Kultaseni, vaunut odottavat. - En ole vielä valmis.
On jäljellä laiskuus, kateus, lankalaatujen sekoittaminen, houkutus...
Neifile, emme saa myöhästyä tervetuliaisaterialta.
Sillä tarjotaan aina parhaat ruoat. Sen jälkeen pelkkää pastaa.
Odota. Isä, miten hyvitän syntini?
Voit rukoilla anteeksiantoa pitkällä matkallamme kartanoon.
Tosiaan.
Melkoista tuhlausta. - Niin.
Jokainen vainaja on jonkun isä tai sisar...
Saappaat minulle!
Onnenmyyrä.
Älä koske! Hänkin on tautinen.
Licisca, olet sekopää. Miten tuo muka auttaa isääni?
Sen miehen mukaan rutto on järistysten vapauttamaa pahaa ilmaa.
Amuletit karkottavat pahan ilman takaisin Helvettiin.
Entä kukat? - Ne estävät pahan ilman pääsyn kehoon.
Niinkö, hönkäilijä?
Harjaa hiukseni.
Hoidan ensin... - Harjaa hiukseni.
Olet rasittava.
Käytä äitini kampaa.
Isäkin kuolee.
Älkää nyt. - Se on totta.
Sitten olen orpo. - Ettekä ole.
Vaan aikuinen nainen, jolla ei ole vanhempia.
Et aavistakaan, miltä minusta tuntuu.
Onneksesi olet ollut orpo koko ikäsi, joten et ymmärrä tästä mitään.
Olette oikeassa. Anteeksi, padrona.
Pian olen siis orpo. Ja naimaton.
Vailla pakotietä. Tämä tuli tänään.
Mitä siinä lukee?
Paroni Piero ei aio kosia minua, sillä hän on kuollut.
Voi sentään. Sepä ikävä uutinen.
Tosin inhositte häntä. - Miten se liittyy tähän?
Olisitte kenties joutunut viettämään aikaa hänen seurassaan.
Avioliiton aikana. - Olisin voinut karata sinun kanssasi.
Halailemaan vuohia tai muihin maalaispuuhiin.
Unettomina öinä olisit kertonut minulle tarinoita. Tai hieronut jalkojani.
Nyt niin ei tapahdu.
Isän kuoltua jään tänne aivan yksin.
Olenhan minä täällä. - Sinäkin varmaan lähdet pian.
En toki.
Tarvitsette minua.
Yritä jotenkin saada tuo loppumaan.
Näytät erilaiselta, Licisca. Uusi kampausko?
Tämä taatusti parantaa minut hetkessä. Tunnen jo vaikutuksen.
Kirmailen kohta ympäri huonetta.
Kaikkea kannattaa kokeilla.
En selviä tästä. - Saatatte selvitäkin.
Saatamme selvitä, jos Jumala suo.
Toivottavasti tiedät, miten tärkeä olet ollut minulle nämä vuodet.
Näin sinun kasvavan.
Olet minulle kuin tytär.
Köyhä tosin.
Etkä niin tärkeä kuin toiset, mutta sentään elävä.
Licisca, minulla on nälkä!
Ajatella, että kaikista kolmesta juuri hän jäi eloon.
Hän on tosiaan eläväinen.
Ei kai teillä ole sitä? - Ei vielä.
Eikö ruksi tarkoita tartuntaa? - Tarkoittaako?
Tuon viestin signor Eduardolle.
Hänen serkultaan varakreivi Leonardolta Fiesolesta.
Villa Santan lordiltako? - Niin.
Kerro.
Varakreivi Leonardo haluaa kutsua signor Eduardon,
signora Elissan... - Vainaa.
Tyttäret Violettan, Laurettan... - Vainaa.
Ja Filomenan... - Ei vainaa.
...maaseutukartanoonsa.
Pääsisitte pois taudin riivaamasta kaupungista -
nauttimaan kauniista ja taudittomasta maaseudusta.
Saatte viipyä niin kauan kuin tahdotte.
Eikö varakreivi olekin naimaton?
Hän on isänne serkku. - Onko parempia ideoita?
Hän on naimaton, mutta ei kauan. Hän tapaa tulevan morsionsa perjantaina.
Keitä muita on kutsuttu? - Monia Firenzen mahtisuvuista.
Eivätkö useimmat ole kuolleet?
Kerro Leonardo-serkulle, että Eduardon tytär Filomena -
tulee mielihyvin ja odottaa innolla hänen tapaamistaan perjantaina.
Puhutaan ensin... - Kiitos.
Emme voi jättää isäänne tänne, padrona.
Älä ole hölmö. En todellakaan jätä tätä väliin.
Tapaan aatelismiehen, saan linnan, enkä jää yksin.
Isänne on vakavasti sairas.
Licisca, tämä on pakotiemme.
Rutto ei ole vielä levinnyt maalle. Välitön lähtö saattaa pelastaa meidät.
Asia on siis sovittu. Lähdemme aamunkoitteessa.
En voi. - Anteeksi kuinka?
Olen isänne palveluksessa. En voi jättää häntä kärsimään.
Lupasin äidillenne. - Entä sitten? Hän on kuollut.
Hyvä on. Jäämme tänne, sairastumme ja kuolemme.
Äiti odottanee taivaassa iloisena, kun pidit lupauksesi.
Kivaa kulkutautia vaan!
En tajua, miksi setäni passittaa minut typerään kartanoon.
Kaupungissakin voisi olla. - Firenze on ruton vallassa.
Olet altis taudeille, joten se koituisi kohtaloksesi.
Maaseudulla terveytesi kohenee. Sinne tulee naimattomia naisia.
Siitäkös sinä innostuit.
Ei minulle, vaan sinulle. Tehtäväni on vaalia hyvinvointiasi.
Miten naiset siihen liittyvät?
He voivat kohentaa mielialaasi. Tasapainottaa sitä.
Vai naiset. He ovat typeriä, laskelmoivia ja kylmäkiskoisia.
Saan heiltä huomiota nyt kun olen setäni perijä.
Aiemmin he liehittelivät vain Luigia ja Antoniota.
Nyt Luigi on vainaa. Samoin Antonio.
Yksikään nainen ei tule näkemään lanttiakaan setäni varoista.
Naisen mirri ei varmaan edes tunnu kovin hyvältä.
Miltä se tuntuu? - Kovin hyvältä.
Onko tuo itseruoskinta tehtävä noin näkyvästi?
Ilmeisesti on. - Vähempikin riittäisi.
Miksi Jumala kurittaa meitä rutolla? Tuleeko maailmanloppu?
Näkymät ovat tosiaan varsin synkät.
Mikkelinpäivän juhlatkin peruttiin. Niin tärkeä seurapiiritapahtuma.
Kulkutauti ei tunne armoa.
Sisar Benedictin mukaan Jumala koettelee meitä.
Meidän on pysyttävä hurskaina.
Mitä jos epäonnistumme?
Rakkaani, Jumala kenties koettelee meitä, mutta kutsu maaseudulle on pelastuksemme.
Se on tunnollisen rukoilusi ansiota.
Teit ihmeen. Niin kuin se eläinmies laivallaan.
Nooako? - Niin. Nooan paatti.
Tautinen Firenze on tulva,
ja Leonardon kartano on ilahduttava turvasatamamme,
jossa riittää ruokaa, juomaa ja miellyttävää seuraa.
Näkyykö rintaa sopivasti, jotta kiinnostus herää?
Kyllä herää.
Kuin kaksi mehevää, silkkiin kiedottua persikkaa.
Poikkeuksellinen näky.
Ei siis poikkeava, vaan poikkeuksellisen upea.
Selvä.
Avuni lienevät hänelle mieleen. Ja myötäjäiseni.
Padrona, hän mieltyy nokkeluuteenne ja kauneuteenne, ei myötäjäisiin.
Hän ihastuu teihin.
Misia, pidetään sitten meidän välisenämme tieto siitä -
pienestä tartuntapurkauksesta kodissamme.
Tietenkin.
Hyvä.
Sinun oli varmasti vaikeaa jättää ystävättäresi.
Hän oli kylläkin kovin sairas.
Ja nyt saamme uuden alun! Näyttääpä hyvältä.
Kyllä, padrona.
Uudet alut ovat ihania.
Huomenia, ystävät. Tervetuloa Villa Santaan.
Tervetuloa. On suuri ilo saada teidät tänne. Tervetuloa.
Tässä on signora Pampinea Firenzestä, kartanon tuleva varakreivitär.
Upea signora. Ilo on todella suuri.
Päivää.
Olen tilanhoitaja Sirisco. Tunnen kartanon tilukset kuin omat taskuni.
Jännittävää! Toin pieniä häälahjoja.
Missä kihlattuni Leonardo on?
Hän ei ole paikalla. Viininhakumatkalla naapurikylässä.
Eiköhän hän saavu tervetuliaisaterialle.
Ilman muuta.
Asettukaa sillä välin taloksi.
Kaipa voisin asettua taloksi ja somistaa tulevaa kotiani -
tulevaa miestäni varten.
Saata minut kamariini. - Toki.
Saata hänet yläkerran kamariin. - Saata itse.
Vahdin lahjojen kuljetusta, jotteivät ne joudu tahmaisiin käsiin.
Varokaa sen kanssa!
Yläkerran ensimmäiseen kamariin. - Kaksin käsin!
Vauhtia!
Misia!
Hyvä. Misia! - Olen aivan takananne.
Misia! - Tulossa!
Onneksi hän toi paljon ruokaa ja vieraita on vähän.
Moni toimitus on jäänyt tulematta ja...
Missä väki on?
Maria on kuollut. - Tiedän.
Tarkoitin palvelustyttöä. - Karkasi.
Entä Giuseppe? - Etkö kuullut öistä mekkalaa?
Hän sekosi.
Ryntäsi ulos karjuen, että kuolleen sisaren ääni -
värisi hänessä ukkosen lailla.
Jäimme kaksin, Sirisco.
Aateliset saavat leikkiä kotia,
kun hoidamme kokkauksen, tilukset, teurastuksen, pyykkäyksen -
sekä kamariherran, rengin ja piian tehtävät.
Mukava kokeilla jotain uutta.
Onhan täällä lisäksi Calandrino!
Jos kutsuttujen joukossa on mehiläisiä, hänestä on paljon apua.
Vain me tiedämme Leonardon kuolemasta, ja tiedon on pysyttävä salassa.
Ilman isäntää jäisimme heitteille.
Paitsi jos olemme tärkeitä sille, joka perii kartanon.
Kuten isännän kihlatulle.
Kihlaus ei riitä. Hänestä on vain harmia.
Entä Filomena-serkku?
Verikytkös. - Serkkuja on pilvin pimein.
Sanan levitessä kartanolle saapuu oikea torakkalauma -
palvelijoineen vaatimaan perintöä.
Meidät potkitaan pellolle.
Nuolen mielelläni potkijoiden saappaat kiiltäviksi.
Siirsit sahdin muualle. Jätin sen tuohon.
Vein sen kellariin. - Siellä on liian kylmää.
Minä hoidan tilan asioita. - Me molemmat hoidamme.
Misia! Sirisco! - Täällä.
Puhutaan tervetuliaisateriasta. - Toki.
Kihlattuni poissaollessa minä teen päätökset.
Olen laatinut melkoisen ruokalistan.
Kartanonrouva puhuu nyt.
Pahoittelen. - Haluan loisteliaan aterian.
Kalaa, lihaa, hedelmiä. Kanelilla maustettua sahtia.
Kanelilla!
Olette oikea runsaudensarvi.
Ihastuttava, tunnetusta suvusta, viisas.
Ja vieläpä kanelin kera! Ehdotonta eliittiä.
Niin olen.
"Viisas." Hän tietää, että olen vanha.
Hän ei tiedä mitään. Vähemmän kuin ei mitään.
Entä jos hän tietää ja kertoo Leonardolle, että tuleva morsian on jo 28?
Leonardo purkaisi kihlauksen.
Ei hän tiedä, että olette 28. Tehän olette aivan lapsenkasvoinen.
Ja vaikka tietäisikin,
murskaisin hänet -
ennen kuin hän kertoisi kellekään.
Pidät minusta hyvää huolta. - Niin teen.
No niin.
Vai 28.
Anteeksi kuinka?
Padrona Pampinea on kaunis, älykäs, kyvykäs -
ja ekstraneitseellinen neito, josta Leonardo saa kiittää onneaan.
Onko ymmärretty?
Kyyhkyseni.
Parmena, kyyhkyseni.
Herää. Nyt lähdetään.
Padrona, minun pitää... - Hän on kuollut.
Hän kuoli.
Kävin äsken huoneessa. Hän on poissa.
Alle tunti sitten hän vielä jutteli... - Nyt hän on poissa.
Voi, padrona.
Oma Eduardomme!
Ei hän ole sinun omasi, senkin viemärirotta, vaan minun isäni.
Minä määrään nyt.
Me lähdemme.
Haluan hyvästellä hänet. - Ei.
Tauti leijuu huoneessa etsimässä uutta isäntäkehoa.
Meidän on lähdettävä heti.
Saanko viisi minuuttia pakkaamiseen?
Neljä. Koska minä käsken.
Pyydän.
Syötävää.
Mitä tahansa.
Kauhea löyhkä.
Mitä tahansa...
Mitä sinä...?
Ihan turhaa. Hän kuolee kuitenkin.
Kaikki kuolevat.
Mutta tuo mies kuolee aivan kohta. Kuolema on jo ovella.
Nyt hän on silti elossa.
Ansaitset leivän enemmän kuin hän.
Jeesus ei jaotellut ihmisiä enemmän tai vähemmän ansaitseviin.
Minäkin haluan leipääsi.
Padronalla on uskoakseni omaakin leipää kapsäkissään.
Niin on. Haluan sinun leipääsi.
Onko se ongelma?
Anna leipäsi tänne.
Ansaitsen sen yhtä lailla kuin muutkin.
Tai enemmän.
Sinähän annat leipää, jos pyydän.
Vai mitä?
Jestas!
Mikä sinua riivaa, kiittämätön lurjus?
Sinä et päätä, kuka saa leipää!
Helvetin kova mimmi.
Kaunis päivä, eikö totta? - Oikein kaunis.
Kaunis vuodenaika. - Kaunis tosiaan.
Kaunista kerrassaan.
Onko...? Oletteko ne ihmiset?
Kyllä olemme. - Eihän teillä ole tautia?
Ei tietenkään.
Olen signora Pampinea, varakreivi Leonardon kihlattu.
Signor Panfilo kuuluu arvostettuun Lungarnon sukuun.
Tässä on hänen vaimonsa Neifile.
On ilo tavata, signora Pampinea.
Olette tyrmäävä. Varakreivi on onnenpoika.
Signora Neifile. Tekin olette tyrmäävä.
Olen Dioneo. Tulin vain potilaani signor Tindaron tueksi.
Arvon rouva, on ilo...
Hajuvettäkö? Hänellä on hajuvettä.
En siedä sitä. - Ei hätää.
Tuolla on penkki.
Hänen on hengiteltävä hetki, jotta allergeeni haihtuu eikä hän kuole.
Jälleen vieras. - Hän tulee!
Näytätte upealta. - Hän tulee.
Kas noin, sitten vielä nielu.
Ei tullutkaan.
Hei.
Vaan.
Minä olen Filomena. Tulen Eduardon,
Leonardon serkun, suvusta.
Signora!
Saatiin sukua paikalle! - Sukulainen. Kunnia tavata.
Tervetuloa. Missä signor Eduardo on?
Entä palvelijattaresi? Et kai matkannut tänne yksin?
Kuin rahvas.
Olisin mieluusti ottanut mukaan palvelijattareni -
Liciscan,
mutta hän jäi Firenzeen hoitamaan sairasta isääni, enkeli kun on.
Oikea pyhimys.
Rukoilen heidän kummankin puolesta.
Filomenakin ansaitsee rukouksen. On urheaa tehdä matkaa yksin.
Olemmepa me hehkeä ja iloinen ryhmä.
Kyllä vain. - Onko vieraita tulossa lisää?
On toki. Monia muitakin on kutsuttu.
Osa väestä lienee lähdössä tai jo matkalla.
Osa taas laonnut ruton armottoman ikeen edessä.
Herra, suo anteeksi synnit, jotka langettivat taudin kirouksen yllemme.
Hyvät välit Jumalaan.
...seurausta maallisesta itsekkyydestämme.
Kyllä vain. Ja aamen.
Sirisco, esittele tilukset. - Aivan. Arvoisat vieraani.
Tervetuloa suloiseen pikku kartanoomme.
Hajuvedessä taisi olla rosmariinia.
Tännepäin. Nähtävää riittää.
Täällä voi hengähtää ja ihastella luonnon kauneutta.
Portin takaa alkaa metsä, jossa on paljon puita.
En suosittele eksymään. Kokemusta on.
Ja tuolla näkyy olevan kokkimme Stratilia.
Tervehdi, Stratilia. Siinä hän on.
Näissä kävelypuutarhoissa on ihana käyskennellä illan hämyssä...
Niin, jos haluaa joutua maantierosvon puukottamaksi.
Rosvot eivät ole ongelma täällä syrjäseudulla.
Ja Calandrino... Calandrino!
Rutto ei ollut minulle ongelma, mutta tässä sitä ollaan.
Calandrino vahtii porttia. - Se ei pysäytä kuolemaa.
Herra, ota meidät tykösi Taivaaseen...
No niin, eiköhän rukoilu jo riitä tältä päivältä.
Sovitaan säännöistä.
Tulimme tänne syömään, juomaan ja iloitsemaan tulevasta,
joten rutosta ei enää puhuta.
Se ei edistä asiaamme. - Jatketaanko? Kas niin, tulkaa.
Paljon nähtävää. Runsaasti hedelmäpuita.
Tai no, kaksi. Etsitään ne. - Padrona.
Lantakasan ansiosta... - Padrona?
Signora Filomena. Dioneo puhuu sinulle.
Niin, padrone? - Olisinkin. Olen vain työläinen.
Isäni oli viinikauppias. Sanokaa vain Dioneoksi.
Kiitos, Dioneo.
Ja vaikka olenkin säätyläisnainen,
voit puhutella minua nimeltä, joka on siis Filomena.
No niin. - Niin.
Nautitko kierroksesta?
Nyt nautin.
Et vaikuta muiden tyttöjen kaltaiselta.
Olet erilainen.
Jopas. Kiitos.
Olen kai oma itseni koko ajan. - Aistin sen.
Puhutteko minusta? - Emme.
Kas, leppäkerttu. - Tosiaan.
Nielaisin sen. - Ei hätää.
Varjelkoon! - Hengitä.
En saa henkeä.
Hengitä sisään. Sisään, kaksi, kolme.
Tuossa on penkki. Sisään, kaksi, kolme.
Kävellään huomenna yhdessä.
Rukoilulleni nauretaan. Jumala rakastaa rukoilua!
En osaa jauhaa loputtomiin puutarhojen kauneudesta.
Tunnen itseni friikiksi heidän kanssaan. - Et sinä ole.
Olet Herran oppien seuraaja, joka luo valoa ympärilleen.
Onhan tämä raskasta, mutta Firenzessä on synkempää.
Etenkin meidän suvullemme.
Sopu takaa selviytymisemme.
Rukoustesi ansiosta vältymme Jumalan rangaistukselta.
Ja selibaattimme jatkaminen -
on meiltä merkittävä kristillinen uhraus.
On totisesti.
Menen antamaan hevoselle kyydin.
Kiitos.
Kyllä vain, tämä on silkkiä. Parhaista ötököistä.
Totta kai osaan lukea.
Kyllä vain.
Mitähän lienee.
Pampa... Pam... Mikä sen naisen nimi oli?
Panfilo on se, jolla on se jeesusvaimo.
Filomena, sopisiko puutarhakävely nyt?
Voimmeko tavata alakerrassa pienen tovin kuluttua?
Ilman palvelijatarta on hankala pukeutua.
Toki. Ei mitään kiirettä.
Selvä.
Täällä on mukavaa. Tuoksuukin niin hyvältä.
Kuin lämmin jasmiini
Ja mehiläiset
Yötaivaalla
Olipa kaunis runo.
Kuinka signor Tindaro voi? Ikävää, että hän sairastelee.
Suo anteeksi. Puhun harvoin näin,
mutta nyt on pakko sanoa, että olet tyrmäävä tässä valossa.
Voi hyvä, hyvä...
Hyvänen aika, Dioneo. Kiitos.
Hei! Menettekö kävelylle? Odottakaa!
Juuri noin!
Jooko?
Pysykää juuri siinä!
Odottakaa minua.
Riennän kuin elohopea.
Odottakaa siinä!
Me odotimme. - Mitä aiotte?
Puhutteko minusta? - Emme.
Hyvä. Ei minua kannata mainita.
Älä nyt, Tindaro. Olet varsin komea.
Älä pilkkaa, naakka!
En pilkannut.
En sanoisi, että hän oli suosikkipaavini.
Kaloja!
Mahtavaa!
No niin.
Hän sanoi minua komeaksi. - Hän on ystävällinen.
Ehkä naiset eivät olekaan läpikotaisin pahoja.
Se on mahdollista.
Hän on elegantti, ylhäistä syntyperää.
Tosin ei ehkä kyllin välkky sinulle.
Ei kukaan ole. Ajatella, että tänään se voi tapahtua.
Saatan vihdoin yhtyä naiseen.
Haluatteko tekin? - Haluan!
Padrone.
Varovasti. Sinulla on hauras luusto.
Oloni on mainio. Kenties upean neidon seuran ansiosta.
No niin! - Voit palata muun palvelusväen joukkoon.
Kerron, jos sinua tarvitaan. - Aivan.
Anteeksi. - Jestas! Olit äsken aivan kuin Dafne.
Miten kävely meni?
Kerta kaikkiaan ilahduttavasti.
Filomena uhkuu elämää.
Välillä hän on kuin sekopäinen keiju, mutta kaunis sellainen.
Eikä hän kysellyt perinnöstäni.
Hyvä, että sait nauttia, sillä terveydestäsi on huonoja uutisia.
Mitä uutisia?
Aamuvirtsasi perusteella -
keltainen ja punainen neste ovat pahasti epätasapainossa.
Niinkö? Mutta oloni on hyvä. Mistä se voi johtua?
Sykkeesi kohosi vaarallisesti matkan rasituksessa.
Ja tänne on voinut kulkeutua infektioita naisten mukana.
Ruttoko? - Ei rutto. Silloin pitäisi lähteä.
Tauti on vähemmän tappava mutta vaarallinen sinun kaltaisillesi.
Valmistin lääkitsevää teetä.
Juo tämä, niin selviät lähes varmasti.
Kiitos. - Ei kestä.
Ja minä kun luulin voivani pitkästä aikaa hyvin.
Mutta kuten tapaat sanoa,
kehooni ei voi luottaa pätkääkään.
Valitettavasti.
Teessä on möykkyjä.
Anteeksi, padrone. Syy on kokonaan minun.
Höpsis, ei tällaiselle tollolle tarvitse kumarrella.
Oletko ollut kalanperkuussa? Suomuja on kaikkialla.
Onko?
Kas. Varsin erikoista käytöstä minulta.
Hupsu Filomena se vain tekee, mitä mieleen juolahtaa.
Kaikenlaista.
Sinun pitää juoda.
Mene kauemmas, jottei vitsaus hyppää sinuun.
Et saa kuolla myös. - Et sinäkään kuole.
On uskottava Jumalaan. - Uskon, että tämä on Jumalan tahto.
Hän rankaisee meitä sapfismista ja muista synneistämme.
Kirotusta halustamme.
Sen kirouksen jakaminen kanssasi on ollut suurin iloni.
Panforte ei ole tarjolla. Lupasit sitä.
Se on vielä paistumassa, mutta sitä kannattaa odottaa.
Mitä lihaa valmistat? - Taimenta.
Ei taimen käy.
Mieluummin jotain hienostunutta. Vaikkapa -
maitopossua.
Toden totta.
Maitopossua siis.
Ikävä kyllä paahtamiseen menisi kaksi päivää.
Signoran käskyjä on toteltava epäröimättä.
Kiitos, padrona.
Ja kaikella kunnioituksella,
voisitte ehkä viilata hampaanne.
Toinen etuhammas näyttää hieman toista kookkaammalta.
Misia. Misia!
Hemmetti.
Aiotko tarjoilla raakaa porsasta? Pitää paahtaa kaksi päivää!
Paahdan tosi kuumassa!
Padrona haluaa possua. Olen johtaja, joten seuraa minua!
Dioneo, onko Tindaro tulossa?
Hän ei voi hyvin.
Suolisto-ongelmia on aina,
mutta nyt hän ei pääse yöastialta lainkaan ylös.
Sontasade.
Sääli. Pöydästä puuttuu siis vain varakreivi Leonardo.
Missä hän on? Ei hän voi myöhästyä omalta illalliseltaan!
Hetkinen! Ehkä hän on loukkaantunut. Se olisi käypä selitys.
Niin olisi. Eli hän on loukkaantunut.
Hyvät vieraat, alkupalana on tarjolla hyytelöityjä kukkia.
Kasvimaailman antimet herättelevät ruokahalun.
Signora Pampinea, odotat varmasti innolla kihlattuasi.
Kyllä vain, innolla.
Vaikutat hiukan hermoilevan.
Vähän vain.
Miksi hermoilisit? Sinussa on kaikki, mitä voi toivoa.
Kauniit kasvot, kaunis vartalo, kaunis puku.
Kaunis vartaloko?
Kirottua! - Voi, miten upea.
Hän ihastuu ikihyviksi. - Todella kiinnostava.
Kaiken lisäksi olen 28.
Nuutunut, 28-vuotias ikäneito.
Epäilenpä, että siksi Leonardo jätti tulematta.
Hän kuuli, että olen vanha. - Suotta hätäilet.
Olet rikas ja kaunis, ja osaat emännöidä paremmin kuin kukaan.
Mitä muuta voi toivoa?
Terhakampia rintoja kenties, mutta ne muut asiat ovat tärkeämpiä.
Todellako? - Todella.
Maitopossu.
Piti olla taimenta.
Kyyhkyseni, anteeksi tämä viivästys.
Piti etsiä possu ja tappaa se. Sitten tuli uhkasi levitä...
Ei... Ei!
Anna anteeksi. Nyt olen tässä.
Kas niin.
Minun täytyy viedä sinut muualle. Anna anteeksi, kyyhkyseni.
Täytyy sanoa, että tunnut herkullisen pyöreältä.
Kiitos. Olen muhkeampi kuin luulisi. - Selvitän asian itse.
Herra tohtori, en ole tutkimusta kaipaava potilas.
Eiköhän sinusta jotakin tutkittavaa löydy.
Kulta, ehkä voisit palata paikallesi.
Tohtorilla on ollut raskas päivä. Jalkoja varmaan pakottaa.
Hyvin hän jaksaa.
Niin jaksan.
Hae meille vettä.
Nousitpa rivakasti auttamaan. Tai pikemminkin palvelemaan.
Filomena.
Tietojeni, tai epäilysteni, valossa -
sinun kannattaisi kohdistaa kosiskeluaikeesi -
johonkuhun yläluokkaisempaan.
Joku varakas poikamies, kuten vaikkapa Tindaro,
toisi paremman elämän.
Oliko tuo uhkaus? - Ei missään nimessä. Vaan varoitus.
Miten kävisi, jos paljastuisit?
Joutuisit pellolle ja nääntyisit nälkään. Tai jotain pahempaa.
Kai tiedät, että kuolemme kaikki? Vieläpä pikemmin kuin luuletkaan.
Kiitos huolenpidosta,
mutta käytän aikani, miten parhaaksi katson.
Haluan olla ystäväsi,
mutta en palvele enää ketään.
Iltaa, kanssaystävät. - Padrone, sinun pitäisi levätä.
Olen priimakunnossa. - Olet hyvin sairas.
Antamasi tee pani minut oksentamaan,
mutta sehän vain osoittaa, että lääke toimii.
Toimii tosiaankin!
Sinun on palattava petiin. - Ei ole.
Kas kun enkelin kaikuva nauru oli minulle kutsu tänne.
En jää oman elämäni seinäruusuksi.
Neito, olet kaunis kuin luumu ikään. Mitä sanotkaan aina naisille, Dioneo?
Olet tyrmäävä. Niinhän se oli.
Ei. Misia!
Mitä tynnyrissä oli? Mitä siinä oli? - Ei mitään.
Älä!
Rutto! Toit tänne ruttolaisen!
Voi paska.
Kappas vain.
Röyhkeä pikku palvelija on nyt armoillani.
Kuka tuo toinen on?
Joku tyyppi.
Se on Leonardo.
Hautasit tänne siis ruttolaisen. Ja väität hänen olevan tien päällä.
Mihin tähtäät, pölvästi?
Kiperä tilanne. - Niin on.
On mahdollista,
että solmimme nyt molempia tyydyttävän sopimuksen.
En kerro, että toit kartanoon ruton.
Enkä minä kerro, että rutto oli jo kartanossa -
ja että arvon varakreivi Leonardo on vainaa.
Aivan.
Auta minua.
Jessus.
Kohtele häntä hellästi.
Silloin Filippos lähetti joukkonsa Kynoskefalain taisteluun.
Flamininus ei aavistanut, että Filippos oli niin lähellä.
En oleta, että ymmärtäisit aitolialaisten mutkikasta -
suhdetta Rooman valtakuntaan.
Noin. Tervehdyttävää.
Voin selittää. Ei hätää. - Jestas.
Viiniä? Yksi lasillinen on vielä. Harvinaista vuosikertaa.
Otan mielelläni. - Minäkin ottaisin.
Ilman muuta, signore.
Dioneo pyysi kylläkin ensin.
Mutta signor Tindaro pyysi myös. - Ehkä lasillisen voisi jakaa.
En toki halua olettaa mitään, mutta Tindaron kaltainen aatelismies -
osaa kenties arvostaa viinin aromeja hiukan enemmän.
Tuskinpa. Olihan Dioneon isä sentään viinikauppias.
Dioneo, voit nauttia sahtia. - Tietenkin, padrona.
Epäreilua. - Niinkö?
Hienostunut viini on tarkoitettu hienoille vieraille.
Niin asiat vain ovat.
Hyvänen...
Mitä ihmettä?
Me tahdotaan rahat. - Ja naiset.
Ja puhdasta vettä, jos on.
Pois siitä!
Miksi heittelet lautasilla?
Satuttaakseni.
Olenko kunnossa?
Auta minua!
Näitkö, mitä tein? - Kuvottavaa.
Ei! Voi ei.
Kardinaali Agnolo?
Neifile?
Helvetti.
Mistä on kyse?
Voisinpa sanoa joutuneeni riivatuksi tai hylänneeni Jumalan,
mutta on kyse paljon pahemmasta.
Olen nähnyt hirveyksiä -
ja tiedän nyt totuuden.
Jumala on hylännyt meidät.
Neifile, olit aina niin viaton lapsi. Pyhä lapsi.
Kaikkoa, Saatana.
Kaikkoa!
Muistakaa, kuka olette.
Lähdetään!
Me lähdemme.
Mutta tietäkää,
että Jumala on julistanut viimeisen tuomionsa.
Hän ei enää palaa.
Eikä Hänen poikansa.
Olemme hukassa.
Rutto!
Ei!
Taidan tarvita lisää viiniä.
Voi taivas! Ei kai se ole Leonardo? Näytän kamalalta.
Tulossa! - Näytätte kauniilta.
Tulossa! - Jestas!
Minä tulin.
Tekstitys: Heidi Mäki