Mat!
Mamma, jeg fikk en kylling!
SVARTEDAUDEN
Mamma!
Hvor skal hun være?
Vet ikke hvor hun skal være.
Kona mi,
hun er død!
Kona mi, hun er død!
Kona mi er død!
- Hun er død! - Sånn vakker kjærlighetshistorie.
Tror du min trolovede vil elske meg så mye?
Så mye at han holder liket ditt lenge etter at du er død?
Selvsagt!
Kona mi er død!
Jeg fikser det, frøken.
- Hun er død! - Har du brudekjolen?
Har du pakket bibelgobelinene mine?
- Godt du minnet meg på det! - Hun er død!
Doktor, datteren min.
- Vær så snill. Hjelp meg. - Beklager.
- Hjelp. - La meg være.
- Datteren min. - Hjelp meg.
Slipp!
Bare bønn kan redde dere.
- Nei. - Løgn!
- Stikk! - Løgner!
Ikke røm fra oss! Hvor skal du?
Doktor!
- Min herre? - Jeg sitter fast.
Slapp av, jeg kommer.
Jeg kan hjelpe.
Denne tunikaen har for mange ermer.
- Det er utrygt. - Ok.
Au!
Bra du er våken, herr Tindaro. Jeg vil dra til villaen.
Er denne Leonardo av Fiesole en landsens person?
Er det store tenkere der, eller er alle enkle sjeler?
Jeg vet at du vil lære dem opp.
Vi kan ikke risikere helsen din i Firenze mer.
Jeg syntes avføringen min var ekstra svart i dag.
La meg bedømme avføringen din.
- Den er i et lommetørkle. - Der, ja. Flott. Jeg titter, så drar vi.
Jeg vet jeg har skriftet og angret på dette mange ganger,
men forfengelighetens synd tynger mitt hjerte.
Hvor vakker jeg var på bryllupsdagen. Jeg var helt nydelig.
Forfengelighet og ond stolthet.
Tilgi meg, fader.
Jeg må også tilstå en løgn. Jeg sa...
Hater å avbryte, men vognen venter.
Jeg er ikke ferdig. Jeg har ikke nevnt latskap, misunnelse,
ulikt tøy og fristelse.
Neifile, invitasjonen nevner en velkomstmiddag vi må få med oss.
De serverer alltid den beste maten da.
Etterpå er det bare pasta.
Vent. Fader, hva er straffen min?
Villaen er langt unna. Du kan be om tilgivelse hele veien.
Det er sant.
Noe så bortkastet, hva?
Ja.
Alle er noens far eller søster eller...
Støvler! Mine!
Heldig.
Ikke rør ham. Han er enda en.
Du er rar, Licisca.
Hvordan skal det der hjelpe faren min?
Mannen sa at pesten er forbannet luft som kommer ved jordskjelv,
så amulettene skremmer den dårlige luften tilbake til helvete.
Og blomstene?
De forhindrer mer dårlig luft i å entre kroppen.
Gjør de, munnpuster?
Børst håret mitt.
- Jeg skal bare se til din... - Børst håret mitt.
Du er så irriterende.
Kan du ta mammas kam?
Han vil også dø, vet du.
- Ikke si det. - Han vil det.
- Da blir jeg foreldreløs. - Du blir ikke foreldreløs.
Du blir bare en voksen kvinne uten foreldre.
Du aner ikke hvordan dette føles, Licisca. Ok?
Heldige deg, foreldreløs hele livet.
Selvsagt er du helt ufølsom om emnet.
Ja, du har rett. Beklager, frøken.
Vel, jeg blir en foreldreløs uten en mann,
så jeg sitter fast her.
Jeg fikk dette i dag.
Hva står det?
Baron Piero planlegger ikke å fri nå,
grunnet hans død.
Å nei.
Å, frøken, jeg er lei for det.
Men du hatet ham jo veldig.
Hva har det med noe å gjøre?
Jeg tenkte bare at du ville jo ha måttet vært en del sammen med ham
i ekteskapet.
Men du og jeg kunne stukket av for å klemme geiter eller noe,
eller hva de nå gjør på landet.
Lå jeg søvnløs, kunne du fortalt historier på kjøkkenet. Eller massert føttene mine.
Alt det er borte nå.
Når far dør, er jeg fanget her helt alene.
Jeg vil være her.
Den eneste tjeneren som er igjen. Du drar nok.
Det gjør jeg ikke.
Du trenger meg.
Kan du gjøre noe for å stoppe ham?
Du ser annerledes ut, Licisca.
Ny frisyre?
Ja visst, nå blir jeg frisk med én gang.
Jeg kjenner det virke alt.
Jeg spretter rundt i rommet.
Vel, man må prøve alt.
Jeg overlever ikke dette.
Du har en sjanse.
Om Gud vil, har vi alle en sjanse.
Håper du vet hvor stor pris jeg har satt
på å ha deg i huset gjennom årene
og fått se deg vokse.
Du er som en datter for meg...
...bare fattig...
...og ikke så viktig som de andre, men i live.
Licisca, jeg trenger snacks.
Kan du tro at av de tre, overlevde hun?
Hun er litt av en type.
Du har den vel ikke?
- Ikke enda, nei. - Trodde den betydde ja.
Faen, gjør den?
Jeg har en beskjed til signore Eduardo
fra hans fetter, visegrev Leonardo av Fiesole.
- Villa Santas herre? - Ja.
Vi lytter.
Visegrev Leonardo ber signore Eduardo,
hans vakre kone, Elissa...
Død.
- ...hans døtre Violetta... - Død.
- ...Lauretta... - Død.
- ...og Filomena... - Ikke død.
...til hans villa på landet.
Han vil ha dere bort fra den pestbefengte byen
og la dere nyte litt pusterom på den vakre, ikke infiserte landsbygda.
Og dere kan bli så lenge dere ønsker.
Visegrev Leonardo er ugift, hva?
Din fars fetter?
Har du en bedre ide?
Visegrev Leonardo er ugift, men ikke lenge.
Han skal møte sin vordende brud på fredag.
Hvem flere er invitert?
Mange av Firenzes mest fremstående familier.
Er ikke de fleste døde?
Si til kjære fetter Leonardo
at Eduardos datter Filomena gjerne vil komme,
og at jeg gleder meg til å møte ham på fredag.
- Frøken, la oss snakke med... - Takk.
Frøken Filomena, vi kan ikke dra fra faren din.
Ikke vær dum.
Aldri om jeg går glipp av denne muligheten.
Jeg møter en adelig, han gir meg et slott, og jeg er aldri alene mer.
Faren din er alvorlig syk.
Licisca, Dette er vår billett ut. Pesten har ikke nådd landsbygda.
Flykter vi nå, kan vi overleve.
Da er det bestemt. Vi drar ved morgengry.
Jeg kan ikke.
Hva behager?
Faren din er sjefen min, jeg kan ikke forlate ham syk.
- Jeg lovet moren din. - Hvorfor holde løfter til en død kvinne?
Ok, vi blir her og blir syke og dør.
Når vi ser mamma i himmelen, er hun glad du holdt løftet.
God pest til deg!
Vet ikke hvorfor onkel ba meg dra til den dumme villaen.
Kunne blitt i byen.
Pesten er overalt i Firenze.
I din skjøre tilstand, kan enhver berøring bli din undergang.
Noen uker på landet kan gjøre underverker for helsen. Det er ugifte damer der.
Du lyste opp da du hørte det.
Ikke til meg, til deg. Jeg bryr meg kun om helsen din.
Hvordan kan kvinner hjelpe den?
De kan løfte humøret og balansere kroppsvæskene dine.
Kvinner?
Dumme, kalkulerende, usympatiske.
Før jeg var onkels arving, så de ikke på meg.
Det var Luigi ditt og Antonio datt.
Vel, Luigi er død,
Antonio også.
Ikke pokker om en kvinne skal få røre en mynt av onkels rikdom.
Dåsene deres er sikkert ikke så deilige engang.
Hvordan er de?
Så deilige.
Må flagellantene gjøre dette så offentlig?
- Gud er stor. - Det er vel poenget.
Det er så prangende.
Hvorfor har Gud sendt pesten til oss? Er det verdens ende?
Jeg innrømmer at verden ser dyster ut akkurat nå.
Tenk at de måtte avlyse mikkelsmessen,
årstidens sosiale høydepunkt.
Eier ikke denne pesten nåde?
Søster Benedict sier dette er en test fra Gud.
Vi må være så hellige som mulig.
Men hva om vi stryker?
Kjære, om pesten er en test fra Gud,
er invitasjonen til villaen vår redning,
helt klart forårsaket av din ivrige bønn. Du har gitt oss et mirakel.
Som dyremannen og båten med dyr.
- Noa? - Ja. Noas båt.
Sykdomsbefengte Firenze er flommen,
og Leonardos villa er vårt herlige skyssmiddel til sikkerhet,
med mat og drikke
og herlig selskap.
Viser jeg nok bryst til å fengsle?
Absolutt fengslende.
Som to kjøttfulle ferskener pakket i silke.
Du ser eksepsjonell ut.
Ikke eksepsjonell som i "annerledes", men som i "veldig fin".
Ok.
Uansett, gavene mine vil glede ham, og medgiften også.
Frøken, ditt vidd og vakre ansikt vil glede ham, ikke medgiften.
Han vil elske deg.
Og Misia, vi holder det mellom oss at vi...
...hadde den lille bølgen av infeksjoner i huset.
Å, selvsagt.
- Ok. - Ja.
Det var vel vanskelig for deg å forlate din lille...
...venn?
Men hun var så syk, ikke sant?
Nå får vi en ny start.
Å, det ser så bra ut.
Ja, frøken.
Jeg elsker en ny start.
God morgen, kjære venner. Velkommen til Villa Santa.
Velkommen. Vi er så glade for å kunne ønske dere velkommen hit.
Velkommen.
Jeg presenterer signora Pampinea av Firenze,
villaens kommende visegrevinne.
Den strålende signora. En enda større glede enn jeg har uttrykt.
God dag.
Jeg er Sirisco, forvalteren. Jeg kan fortelle dere alt om villaens eiendom.
Så spennende.
Jeg har med noen små bryllupsgaver, ikke noe sprøtt.
Hvor er min trolovede, visegrev Leonardo?
- Han er ikke her. - Ikke her?
Han måtte hente vin noen byer unna.
Han kommer sikkert til velkomstfesten.
Ja, selvsagt.
Frem til da, la oss få dere innlosjert.
Jeg kan vel finne meg til rette og sette mitt særpreg på mitt fremtidige hjem...
- Ja. - ...for min fremtidige mann.
- Før meg til rommet mitt. - Ja. Før henne til første rom ovenpå.
Før henne selv. Jeg må se at gavene tas vare på, og at ingen er klåfingrede.
- Forsiktig med den der. - Forsiktig med dem.
- Første rom ovenpå. - Med to hender. To hender!
Fortere!
Misia?
Perfekt.
- Misia? - Jeg er rett bak deg.
- Misia? - Jeg kommer!
Du store.
Godt hun har med så mye, og så få gjester har kommet.
Et halvt dusin leveringer kom ikke, og...
- Hvor er alle? - Maria er død.
Det vet jeg.
- Jeg mente tjenestepiken, Elora. - Flyktet.
- Giuseppe? - Hørte du ham ikke i går?
Han ble gal av frykt.
Gikk ut i åkeren og sa han følte sin døde søsters stemme
vibrere inni ham som torden.
Sirisco, det er bare oss.
De adelige leker hus oppe,
og vi er nå kokk, forvalter, slakter, tøyvasker,
kammerherre, hestepasser og oppvaskjente.
Masse jeg har villet prøve.
Du glemte at vi enda har Calandrino!
Flott. Så om noen av gjestene er bier,
vil han nok være til hjelp.
Bare vi to vet at Leonardo er død. Vi må holde det sånn lengst mulig.
To herreløse tjenere, vi tjener ingen hensikt.
Om vi ikke blir uunnværlige for den som arver villaen.
Som den trolovede, signora Pampinea?
Ingen ekteskap, ingen krav. Hun er bare i veien.
Filomena er en kusine.
- Hun har et krav. - Herren hadde mange søskenbarn.
Når det blir kjent, kommer kakerlakker fra hele Toscana
med egne tjenere og vil ha villaen.
De sparker oss ut.
Jeg kan slikke støvelen som vil sparke meg ut.
Du flyttet ølen. Jeg satte den der, og du flyttet den.
- Jeg flyttet den til kjelleren. - Det er for kaldt for øl der.
Jeg styrer villaen.
Vi styrer villaen.
Misia!
- Sirisco! - Denne veien.
- La oss diskutere velkomstfesten. - Ja, la oss diskutere.
Siden min trolovede ikke er her, bør jeg steppe inn.
- Jeg har litt av en meny. - Jeg tenkte...
Husets frue snakker.
- Beklager. - Det skal være spektakulært.
Fisk, kjøtt, frukt, krydret øl med kanelen vi tok med.
Kanel, jøss!
Du er virkelig et oppkomme av gode ting.
Du er herlig, fra en viktig familie, du er klok...
Bøtter med kanel. For et funn.
Du er nummer én.
Ja, det er jeg.
Han sa "klok". Han vet jeg er gammel.
Han vet ingenting, frøken.
Han vet mindre enn ingenting.
Hva om han gjør det og forteller Leonardo at hans vordende brud er 28,
og så bryter Leonardo trolovelsen?
Han vet ikke at du er 28.
Hvordan kan han, når ditt ansikt er et barns?
Og om han visste,
ville jeg ha ødelagt ham.
Jeg hadde ødelagt ham før han sa det til noen.
Du tar så godt vare på meg.
- Det gjør jeg. - Ok.
Tjueåtte?
Unnskyld, hva sa du?
Frøken Pampinea er en vakker, intelligent, kapabel
og ekstra jomfruelig ung kvinne.
Leonardo er heldig som får dele livet med en som henne. Forstått?
Parmena. Min due.
Våkne. Vi drar.
Frøken, mine plikter er...
Hør her, han er død, ok?
Han døde.
Jeg gikk inn, og han hadde, du vet, gått bort.
Jeg var der for under en time siden.
- Han snakket... - Han er borte nå, så...
Å, frøken.
Nei, vår Eduardo.
Han er ikke "vår" noe, din lille kloakkrotte.
Han er min far.
Jeg er sjefen nå.
Vi drar.
- Så la meg få ta farvel. - Nei.
Pesten forlater kroppen og venter på en ny vert.
Det er for farlig. Vi må dra nå.
Kan jeg få fem minutter til å samle tingene mine?
Fire. Fordi jeg sa det.
Vær så snill,
litt mat.
Hva som helst.
Han stinker.
Hva som helst.
Hva skal...
Det er bortkastet. Han kommer til å dø.
Vi skal alle dø.
Ja, men han skal dø nå snart. Han er på randen av døden.
Men akkurat nå lever han.
Du fortjener brødet mer enn ham.
Jesus mente ikke at noen fortjente brød mer enn andre.
Jeg vil ha litt. Brødet ditt.
Jeg tror du har brød der, frøken, i sekken din.
Jeg har brød. Jeg vil ha ditt brød.
Er det et problem?
Gi meg brødet ditt.
Jeg fortjener det like mye som andre, hva?
Kanskje mer.
Gi meg brød når jeg ber om brød.
Ja vel?
Nei!
Hva går det av deg, din utakknemlige jente?
Du bestemmer ikke hvem som får brød!
Visst faen, signora!
- For en vakker dag, hva? - En vakker dag.
- Herlig årstid. - Herlig årstid.
Ja.
Helt herlig.
Er dette... Er dere folkene?
- Det er vi. - Lover dere at dere ikke har pesten?
Selvsagt har vi ikke det,
for jeg er signora Pampinea, trolovet med visegrev Leonardo.
Dette er signore Panfilo av den ærverdige Lungarno-familien,
og hans kone, signora Neifile.
En utsøkt glede, signora Pampinea.
Du er et syn. Visegreven er en svært heldig mann.
Og signora Neifile, du er også et syn.
Jeg heter Dioneo. Jeg er her for å pleie min pasient, signore Tindaro.
Min frue, en glede...
Har du parfyme på? Hun har parfyme på.
- Jeg er intolerant. - Det går bra. Det er en benk der borte.
Han må puste tungt en stund for å få ut allergenet, ellers kan han dø.
- Nok en gjest. - Det er ham!
- Du er pen. Smil. - Må være ham.
Ok, haken er dekket. Åpne halsen.
Det er ikke ham.
Hallo
der.
Jeg er Filomena av huset Eduardo,
Leonardos kusine.
Signora!
Ekte familie har ankommet!
En slektning. For en ære.
Velkommen.
- Hvor er signore Eduardo? - Hvor i alle dager er tjenestepiken din?
Du mener vel ikke at du har kjørt en hel dag alene, som en bonde?
Jeg skulle gjerne tatt med min tjenestepike...
Å, ja.
...Licisca,
men engelen er enda i Firenze og tar seg av min syke far.
- Huff. - En helgen.
Jeg skal be for faren og tjenestepiken din.
En bønn for Filomena også. Så modig å reise uten assistanse.
Vel, se for en vakker og munter gruppe!
- Ja. - Sirisco, venter du flere ankomster?
Ja. Mange flere ble invitert. Ja. Mange flere.
Vanskelig å vite hvem som er på tur og hvem som kommer.
Hvem som ikke er tatt av dage ved pestens raske og nådeløse hånd.
Herre, gi oss tilgivelse for syndene som forårsaket denne grusomme pesten...
Hun står Gud veldig nær.
...som er en reaksjon på vår jordiske egoisme.
Ok, ja. Og amen.
Sirisco, gi oss en omvisning.
Ja. Mine ærede gjester.
Velkommen til vår herlige, lille villa.
Jeg tror parfymen har rosmarin i seg.
Følg meg. Mye mer å utforske.
Her ute kan dere puste og nyte skjønnheten.
Bak porten er det en skog med store trær og små trær.
Jeg ber dere, ikke gå dere ville der. Som meg.
Her nede ser dere kokken vår, Stratilia.
Si hei, Stratilia.
Der er hun. Flott.
Dette er hagene,
jeg anbefaler å gå en kveldstur...
Ja, om du liker å bli knivstukket av banditter på landsbygda.
Vi har ikke hatt problemer med banditter. Vi er for isolerte.
Å, og Calandrino... Calandrino!
Hadde ikke problemer med pesten heller, men her er vi.
- Calandrino vokter porten. - En port stopper ikke døden.
Kjære Gud, slipp oss inn i Guds rike...
Ok, det er nok bønn for i dag, takk.
- La oss lage en regel. - Ja.
Vi er her for å spise og drikke og gå inn i en lys, ny fremtid.
Ikke mer snakk om pesten.
- Det passer seg ikke her. - Skal vi fortsette?
Ok, ja. Kom.
Mye å se. Så mange frukttrær.
- Bare to, da, men vi finner dem. - Frøken?
- Det er... - Frøken?
- En møkkhaug, som dere vet... - Signora Filomena?
- Stolt... - Dioneo snakker til deg.
- Ganske stolt av den. - Ja, herre.
Smigrende, men jeg er en enkel arbeidsmann.
Pappa var vinhandler.
Kall meg Dioneo.
Takk, Dioneo.
Og selv om jeg er en lady,
kall meg ved navnet mitt, som er Filomena.
Vel...
Liker du omvisningen?
Nå, ja.
Jeg tror ikke du er som andre jenter.
Du er annerledes.
Jøss, takk.
Ja, jeg er vel bare meg selv hele tiden.
- Merker det. - Snakker dere om meg?
- Nei. - Nei.
- Se, en nydelig marihøne. - Ja.
Å nei, jeg svelget den.
- Ok. Dyp... - Jeg svelget den.
- Herre! - Pust dypt...
- Pusten svikter. - Ok.
- Pust dypt. Dypt inn... Inn, to, tre. - Pusten svikter.
Ut... Det er en benk her borte. Inn, to...
Inn, to, tre.
Gå med meg i morgen tidlig.
De ler av meg fordi jeg ber.
Bønn! Guds yndlingsting!
Beklager at jeg ikke ble oppdratt til å snakke om hvor vakre hager er.
- De fikk meg til å føle meg som en frik. - Du er ingen frik.
Men en disippel av Guds lære og en lysstråle for de som kjenner deg.
Jeg vet det er tungt, men husk hvor ille det er i Firenze,
særlig for familien vår. Vi må bevare freden her for å overleve.
Når det gjelder Guds dom, har vi dine vakre bønner.
Og vi kan fortsette sølibatet vårt.
Det er et stort, kristent offer.
Ja, det er det virkelig.
Vel, jeg skal gå og ri på hesten.
Takk.
Ja, den er laget av silke spunnet av de fineste småkryp.
Selvfølgelig kan jeg lese.
Ja.
Her er hun.
Vet ikke hva dette er.
Pampa... Pam... Pa...
Hva heter den kvinnen?
Panfilo er han... Kona med Jesus...
Filomena, passer det å gå i hagene nå?
Kan vi møtes nede om et bittelite øyeblikk?
Vanskelig å kle på seg uten tjenestepiken sin.
Absolutt. Ta den tiden du trenger.
Ok.
Det er så fint her. Har du merket deg hvor godt det lukter?
Som varm sjasmin
blandet med bier
på nattehimmelen.
For et vakkert dikt.
Står til med signore Tindaro?
Synd han alltid er så syk.
Beklager, jeg sier sjelden sånt,
men jeg er nødt til å si at du er et syn i dette lyset.
Å, du store. Du store min. Min...
Min gud, Dioneo, takk, jeg...
Hallo! Går dere tur?
Vent på meg!
Ja, vent.
Ok?
Au!
Ja, ok, bli akkurat der!
Vent på meg, er dere snille.
Hvis Merkur kunne snakke...
Vent. Bli der.
- Vi ventet på deg. - Hva gjør dere?
- Snakker dere om meg? - Nei.
- Bra. Jeg er ikke noe å snakke om. - Ikke si det, Tindaro. Du er ganske kjekk.
Ikke gjør narr, rivjern.
Jeg gjorde ikke det.
Jeg vet ikke om jeg kan si at han var favorittpaven min.
Fisk!
Så herlig!
Å, ja!
- Hun sa jeg var ganske kjekk. - Ja. Hun er snill.
Jeg har tenkt, kanskje kvinner ikke er ren ondskap.
Det er mulig.
Hun er elegant, definitivt av høy klasse.
Hun er neppe smart nok for deg.
Ingen av dem er det.
Tenk at dette kan være kvelden
da jeg endelig skal ligge med en kvinne.
- Vil du ha en? - Ja.
Min herre.
Forsiktig. Beina dine er svært skjøre.
Jeg føler meg flott.
- Kanskje fordi jeg er nær en pen kvinne. - Å, ok.
Kanskje du bør gå inn til de andre tjenerne.
Jeg skal si fra om du trengs.
Selvsagt.
- Beklager. - Jøss!
Vet du, du var som Dafne der inne.
Hvordan var gåturen, herre?
Den var, i ett ord, fantastisk.
Filomena er full av liv.
Noen ganger en gal alv, men ganske vakker.
Og hun spurte ikke om arven min.
Jeg er glad du koste deg, for jeg har dårlige nyheter om helsen din.
Hva? Hva er det?
Jeg undersøkte morgenurinen din.
Du har en alvorlig ubalanse i dine røde og gule kroppsvæsker.
Hva? Men jeg føler meg bra. Hva kan ha forårsaket dette?
Pulsen din ble nok farlig forhøyet av vår anstrengende reise,
og kanskje en infeksjon brakt hit, sikkert av kvinnene.
- Pesten? - Ikke pesten. Da måtte vi dratt.
Noe mindre ondskapsfullt, men utrolig farlig
for en i din skjøre tilstand. Men jeg har laget medisinsk te.
Drikk. Da kan jeg nesten garantere at du overlever.
- Takk, Dioneo. - Selvsagt.
Og jeg som begynte å føle meg bra for første gang på lenge. Men som du sier,
kroppen min er fullstendig upålitelig.
Redd for det, herre.
Det er klumper i.
Min feil, herre. Min feil. Jeg er så lei for det.
Det var da min feil. Trenger ikke knele for en dott som meg.
Har du sløyet fisk, signora? Du er dekket av fiskeblod.
Er jeg?
Så fryktelig pussig av meg.
Dumme Filomena, bare gjør som hun vil.
For et liv.
Du må drikke vannet.
Lenger unna. Den kan hoppe fra min sjel til din.
- Du må ikke dø, du også. - Du skal ikke dø.
Vi må ha tro på Gud.
Jeg har tro på at dette er Guds vilje.
Vi er lesbiske, i tillegg til alle våre andre synder.
Vi har den forbannede kløen.
Mitt livs største glede har vært å dele kløen med deg, min due.
Panforte-brødet er ikke der. Du sa det ville være der.
Det er ikke ferdig, frøken, men det kommer til å bli delikat.
- Hva slags kjøtt lager du? - Ørret.
Ørret? Nei.
Hvorfor ikke noe elegant som...
...pattegris?
Du har helt rett.
Pattegris skal bli.
Dessverre tar det to dager å grille en gris skikkelig.
Vi gjør som signora befaler uten å nøle.
Takk. Takk, frøken.
I mellomtiden, og jeg sier dette med kjærlighet,
ville jeg kanskje filt tennene,
for den fortannen din vises bittelitt bedre enn den andre.
Misia?
Misia!
Faen.
Hva er planen din? Å servere rå gris? Det tar to dager!
Jeg gjør det supervarmt!
Vil hun ha gris, skal hun få gris. Jeg er en leder, så følg meg!
Dioneo, venter vi Tindaro?
Han føler seg ikke på topp.
Han har aldri kontroll på magen,
men denne sykdommen kan sette ham på potta i dagevis. Drittsykdom.
Synd. Da mangler vi bare visegrev Leonardos nærvær.
Hvor er han? Hvordan kan han være sen til middagen? Hans middag!
Vent. Kanskje han er skadet. Det er en fornuftig forklaring.
Det er rimelig. Flott, han er skadet.
Gjester, det er en glede å servere første rett, blomster i gelatin.
En forrett full av urter som setter magen i gang.
Signora Pampinea,
du må glede deg enormt til å møte din trolovede.
Ja. Enormt. Ja.
Venn, du virker litt nervøs.
Bare litt.
Hvorfor er du nervøs? Du har alt å tilby denne mannen.
Et vakkert ansikt, en vakker kropp, en vakker kjole.
En vakker kropp?
- Forbannet! - Jøye... Så kult.
- Han vil elske det. - Ja. Det er veldig interessant.
Ikke bare det, jeg er 28.
Jeg er en innskrumpet 28 år gammel møy.
Jeg mistenker at det er grunnen til at Leonardo ikke kom.
- Noen sa at jeg er gammel. - Du har ingenting å bekymre deg for.
Du er rik, du er vakker, du har utrolige vertinneferdigheter.
Hva mer kan han ønske?
En kone med yngre bryster, jo da, men de andre tingene er mye viktigere.
Virkelig?
Virkelig.
Pattegris.
Jeg trodde vi sa ørret.
Min due, jeg er så lei for at jeg ble forsinket.
Jeg måtte spore opp en grisunge, drepe den, og så var det en bålsituasjon...
Nei.
Nei!
Vær så snill.
Unnskyld.
Jeg er her nå.
Ok.
Jeg må flytte deg et annet sted.
Jeg skal hjelpe å flytte deg, min due. Unnskyld.
Unnskyld at jeg sier det, men du er deilig rund på fanget mitt.
Takk. Jeg er mer lubben enn kjolen viser.
Det må kanskje jeg bedømme.
Doktor, jeg er ingen pasient som trenger undersøkelse.
Å, jeg kan nok finne noen deler som plager deg.
Kjære, kanskje du kan sitte på din egen plass?
Legen har hatt en lang dag med å pleie signore Tindaro
og må hvile beina.
Han er ok.
Jeg er ok.
Hent oss litt vann.
Du spratt fort opp for å gi en hjelpende... Tjenende hånd, signora.
Filomena.
Ut fra det jeg vet om deg, eller det jeg antar,
er det best om du vender din romantiske interesse
mot noen av høyere rang.
Om du gikk etter en rik, ettertraktet ungkar som Tindaro,
ble skjebnen din mye lysere.
- Er det en trussel? - Gud, nei, kjære deg. Det er en advarsel.
Vet du hva som skjer om du blir tatt?
Du blir kastet ut på marken. Du vil sulte, eller verre.
Du vet at vi alle kommer til å dø, sant?
Det kan jeg forsikre deg om, og raskere enn du tror.
Jeg setter pris på omtanken,
men jeg gjør som jeg vil den tiden jeg har igjen.
Jeg vil være din venn,
men jeg er ikke lenger en tjener, ikke for noen.
God kveld, venner.
Min herre, du burde hvile.
- Jeg er i toppform, doktor. - Sir, du er svært syk.
Jeg har kastet opp fra jeg drakk den nye teen du ga meg.
Men som du sa, det viser at den virker.
Den virker absolutt!
Du må ligge til sengs.
Det må jeg faktisk ikke,
for jeg hørte en engels latter, og nå vil jeg være med på festen.
Jeg nekter å være veggpryd i livet mitt.
Frøken, i kveld er du vakker som en plomme.
Hva sier du til kvinner, Dioneo?
Du er et syn.
Ja. Det er setningen.
Nei.
Misia!
- Hva er i tønnen? Hva var i tønnen? - Ikke noe.
La være.
Pesten! Du tok med en med pesten hit!
Faen.
Ser man det.
Ser ut som jeg har en arrogant liten tjener
i min hule hånd.
Hvem er det?
En fyr.
Det er Leonardo.
Da begravde du en med pesten her.
Og du sier til alle at han er på reise.
Hva er planen din, din hersens idiot?
Dette er litt av en knipe.
Absolutt.
Det er en verden
der vi ganske enkelt inngår en gjensidig pakt her og nå.
Jeg sier ikke at du tok med pesten til villaen.
Og jeg sier ikke at pesten alt var i villaen,
og at den aktede visegrev Leonardo er død.
Ja.
Kom og hjelp meg.
Herregud.
Vær forsiktig med henne der nede.
Det var da Filip sendte tropper for å erobre åsene i Kynoskefalai.
Men Flamininus visste ikke
at Filip var mye nærmere enn han ante.
Du forstår neppe aitoliernes komplekse
forhold med Romerriket, gjør du vel?
Ok. Det er sunt.
- Jeg kan forklare det. - Du store.
Vin? Det er nok til et glass til av dette. Det er en sjelden årgang.
- Jeg vil ha et glass. - Jeg vil ha.
Absolutt, signore.
- Dioneo sa han ville ha først. - Men så ville signore Tindaro ha.
Kanskje du kan dele den mellom dem.
Jeg vil ikke gjøre antagelser, kjære, men jeg tror en mann av Tindaros adel
kan ha en mer nobel gane til en så nyansert vin.
Det tviler jeg på, siden Dioneos far var vinhandler.
Dioneo, du kan nyte litt av ølet.
Absolutt, frøken. Klart.
- Det er urettferdig. - Urettferdig?
Dette er den mest fornemme vinen,
den må nytes av de mest fornemme gjestene.
Det er sånn det er.
Du store...
Hva faen?
- Vi vil ha pengene deres. - Og kvinnene.
Og om dere har rent vann, vil vi ha det.
Gå vekk!
- Hvorfor kaster du fat på meg? - For å skade deg.
- Au! - Går det bra med meg?
Vær så snill, hjelp meg!
- Så du hva jeg gjorde? - Herregud, det er ekkelt.
Nei!
Å nei! Nei!
Au!
Kardinal Agnolo?
Neifile?
Faen.
Hva har skjedd med deg?
Skulle gjerne sagt jeg var besatt av djevelen,
eller at jeg har gitt avkall på Gud,
men det er mye verre.
Etter grusomhetene jeg har sett,
vet jeg nå sannheten.
Gud, han har forlatt oss.
Neifile, du har alltid vært et rent barn.
Et hellig barn.
Vekk, Satan.
Vekk!
Pust inn og husk hvem du er.
Vi drar!
Vi drar.
Men vit dette.
Gud har avsagt sin endelige dom.
Han vil ikke komme tilbake...
...og heller ikke sønnen.
Alt er tapt.
Pesten!
- Nei! - Herregud.
Nei!
Herregud.
Jeg tror jeg trenger mer vin.
Herregud! Det kan vel ikke være Leonardo?
Herregud, jeg ser fæl ut!
- Du er vakker. - Jeg kommer!
- Herregud!
Jeg kom frem.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten