Sinä et päätä, kuka saa leipää!
Ei!
Seis!
Minä tulin.
Emme etsi uusia palkollisia, senkin peikko.
Tulin niihin juhliin.
Hän näyttää ruton ruumiillistumalta.
Ja huoralta.
Mene.
Pois! -Olen Leonardon serkku.
Huijaria odottaa kuolemanrangaistus.
En ole mikään huijari,
vaan Filomena Eduardon suvusta Firenzestä.
Ei voi pitää paikkaansa, sillä täällä on jo sellainen.
Mitä? -Kyllä vain.
Tuolla.
Licisca.
Kehtaatkin!
Mokoma petturiämmä! Yritit tappaa minut!
No niin, riittää.
Riittää! -Parhaat kenkäni!
Löin vain lääkinnällisistä syistä.
Ojennan tuota ryysyläistä, jos muut eivät sitä tee.
Pidä tästedes näppisi erossa signora Filomenasta.
Heittäkää huijari ulos!
Ei hän ole Filomena. Minä se olen.
Huijari on nähtävästi kateellinen palvelijattaresi.
Vai kuinka?
Ikävä kyllä hän tosiaan on kateellinen palvelijattareni Licisca.
Ei, vaan hän… -En ollut tunnistaa sinua, Licisca.
Olen aina pitänyt sinusta hyvää huolta,
mutta nyt näytät tuolta ja käyttäydyt oudosti.
Olet minulle häpeäksi.
Pyydä anteeksi, että häpäisit minut ystävieni nähden.
En.
Naisparka on menettänyt patikkamatkalla järkensä.
Teeskentelyä ei voi suvaita. Heitetään hänet koirille. Voin auttaa.
Minä myös. -Auta.
Ei!
Tulehan nyt. -En selviä hengissä!
Pärjäät kyllä. -Ei!
Odottakaa!
Annetaan hänelle sentään leipäpala mukaan. -Ystävällistä.
Anna.
Pyydän.
Nälän pitimiksi paluumatkalle.
Sinun täytyy antaa minun jäädä. -Ei minun täydy enää mitään.
Petit minut, Licisca. Jätit minut kuolemaan.
Itse kävit kimppuuni, koska ruokin nälkäistä.
No…
Anteeksi.
Jos haluat jäädä tänne, sinun on ryhdyttävä palvelijattarekseni.
Muuten saat lähtöpassit niin kuin hullun ryysyläisen kuuluukin.
Esitätkö sinä muka säätyläistä?
Silmäsi ovat tavalliset ja hiuksesi kiillottomat.
Ranteesikin ovat niin paksut, ettei taatusti mene läpi.
Meni jo. Yksi aatelismiehistä jopa liehittelee minua.
Padrone Tindaro.
Markiisi Peralton suvustako? -Niin.
Liehittely sikseen, vain kosinta takaa meille majoituksen.
Olen iloinen, että tulit.
Et tosin ole enää mikään ilo silmille.
Pidän meidät turvassa, kunhan pitäydyt roolissasi.
Vanha versio sinusta on kuollut. -Niin on. Pudotit hänet sillalta.
Kas näin.
Anteeksi, padrona. -Ei se mitään.
Luonto hoitakoon.
Jopas.
Teitte kardinaalista selvää. Pelastitte meidät kaikki.
Tuikkasitte useampaankin kertaan. Varmuuden vuoksiko vai…?
Jokainen isku oli tarpeen. Tein sen, mitä täytyi tehdä.
Kukapa ei joskus murhaisi toista.
Dioneo häätää ensin ruton,
ja sitten tarjoilen jälkiruoaksi leivonnaisia.
No niin. Kas, hänkin tulee.
No, sopu -
sijaa antaa.
…myrkky kulkeutuu kehoon hajuna, joten tartunta on helposti vältettävissä.
Licisca on kääntänyt pahalle selkänsä, joten hän sai anteeksiantoni.
Eikö niin, Licisca? -Niin.
Tuoko muka niiaus?
Uudestaan.
Sillä lailla. Tohtori voi jatkaa. -Kiitos.
Sipuli vedetään leuan alta ja ranteen päältä -
eli lääketieteen tuntemien hajupisteiden kohdalta.
Jo pieni määrä riittää torjumaan miasman. Tehkää näin. Haisu.
Karkotetaan. Haisu.
Haisu.
Haisu. Hän on taitava lääkäri. -Kyllä vain.
Haisu. -Sinulla kävi tuuri, kun sait hänet.
Ja hänellä tietysti myös.
Meillä kaikilla, sillä toimit hyvin urheasti rosvoja vastaan.
Niin.
Pitää paikkansa. Tietoni lähitaistelusta ovat kattavat.
Ilmiselvästi.
Lopuksi hajautetaan rutto ilmasta pitämällä kovaa ääntä.
Huutakaamme siis.
Kovempaa.
Ilma alkaa jo olla mukavan irtonaista, eikö totta?
Uhka häädetty. Lisää viiniä kenties?
Toki. Punaista vai valkoista? Valkoista.
Jätämmekö huomiotta sen, että rosvojoukko -
tunkeutui riehumaan turvapaikkaamme?
Aivan.
Eikö täällä ole vartijoita? Ja missä ihmeessä talon isäntä on?
Näin ei olisi käynyt, jos joku olisi ottanut komennon.
Et olisi joutunut nöyryyttämään itseäsi miehisellä voimannäytöllä.
Suojelin meitä kaikkia.
Vaikutit mielenvikaiselta. -Sirisco varmistaa, ettei vastaava toistu.
Ilman muuta.
Oliko teillä ideoita? -Rukoillaan kardinaalin puolesta.
Pikemminkin minun puolestani. Sulhaseni kotiin tunkeuduttiin.
Oi Herra, miksi? Miksi?
Herra, miksi? -Riittää!
Nyt täytyy ryhdistäytyä!
Vitsaus on tuonut meille kaikille kärsimystä,
ja juuri siksi tämä hengähdystauko idyllisessä turvasatamassa onkin tarpeen.
Olemme lomalla! Muistatteko?
Virittäytykäämme siis lomatunnelmaan. -Kannatetaan!
Mielissänne kytee varmasti kysymys: "Missä jälkiruoka viipyy?"
Hyviä uutisia. Toimitamme huoneisiinne leivonnaisia tuomaan suloisia unia.
Sirisco, täällä on liian ahdasta!
Totta, mutta muistakaa, että tämä on tilapäistä.
Pian saamme päämakuuhuoneen. -Sirisco!
Padovalaispeilini ei mahdu mihinkään.
Tässä on tyhjää. Tai kenties voisin ripustaa sen oveen.
Sirisco! -Leivonnaisia!
Keskimmäinen on suosikkini… -Valmistele vaununi.
Tekeekö mielenne yölliselle kiertoajelulle kylään?
Piazza on kaunis, mutta pimeässä ei näe…
Täynnä. -Anteeksi?
Mittani on täynnä tätä pikkukamaria,
joka sopii säälittävälle, naimattomalle piikatytölle.
Lähdemme Leonardon luokse.
Sanoit, että hän hakee viiniä naapurikylästä.
Mistä kylästä? Lähdemme sinne heti. -Sanoinko niin?
Mahdoinkohan puhua läpiä päähäni?
Mikä kylä?
Prato. -Niinkö?
Etkö tiedä? -Kuulostaa oikealta.
Onko hän naisen kanssa? -Ei toki.
Jos hän on salaa aviossa paljon kauniimman naisen kanssa,
tapan sinut, kun nukut. Ja sitten itseni.
Misia tekee samoin. -Tietenkin, heti perään.
Padrona, Leonardo on naimaton eikä tiedä ulkonäöstänne mitään.
Jos tietäisi, hän kiiruhtaisi kotiin, sillä olette tavattoman kaunis.
En tiedä, miksi hän on etäinen, mutta kuron etäisyyden umpeen.
Ehdotan, että lähdemme vasta kun alkaa valjeta.
Kimppuumme käytiin äsken.
Aivan.
Hyvä on. Tarvitsen lepoa.
Kauneusunet aviomiestäni varten. -Niin.
Me kolme lähdemme aamunkoitteessa.
Mainiota. -Misia!
Iltalauluni. -Mikä?
Ilman muuta, padrona.
Haukkamies kun laulaa
Haukkamiehen lauluaan
Häivy.
Kauniimpaa ei olekaan
Haukkamiehen laulu vaan
Haukkamies kun laulaa
Signora on ihastuttava, mutta en aio jahdata joka kylästä miestä,
jonka hautasimme pihalle.
On toinenkin keino.
Kuinka padrone voi? -Erinomaisesti.
Ilta oli suurenmoinen. Saavutin ensimmäisen taisteluvoittoni.
Näit ne ryökäleet. Ties mitä olisi voinut sattua ilman minua.
Raiskaus.
Minut olisi voitu raiskata.
Oletko koskaan käyttänyt väkivaltaa? -Usein potilaan etu vaatii sitä.
Se tuo miehekkään olon.
Filomena onnitteli minua urheudestani kahakassa.
Keimailu on juuri sitä, mitä tarvitsen. Se lääkitsee vaivojani.
Filomenassa on jotain erilaista.
Aion kosiskella häntä.
Tunnet naisluonteen varsin syvällisesti, joten tietänet aikeidesi vaarallisuuden.
Totta sekin.
Tilanteemme on lähes surullinen. Kunpa voisin vain pitää hänestä.
Se olisi karhunpalvelus meille molemmille.
Aivan. Vointisi on ilahduttavan hyvä, mutta muista, että tarvitset lepoa.
Ja teetä.
En tarvitse mitään ylimääräistä. Pystyn aivan mihin vain.
Kyllä vain.
Minä lensin.
Kultaseni.
Ravisuttava ilta, eikö totta?
En tosin usko Jumalan hylänneen meitä. Niin olen päätellyt.
Mutta kaikki kuolevat. Jopa kardinaali.
Myönnettäköön, että Jumala on kenties ihmiskunnalle vihainen.
Ehkä katedraaleja on liian vähän. Tai liikaa.
Tutkimattomat ovat Hänen tiensä.
Kardinaali Agnolo unohti sen. Ja kuinkas kävikään?
Nainen teurasti hänet.
Sain häneltä ensikommuunioni. -Ja se pysyy yhä voimassa.
Rakkaani…
Mitä pitelet?
Kardinaalin varvasta. -Ahaa.
Mitä aiot tehdä sillä? -En tiedä.
Se on pieni, ja olen kovin yksinäinen.
Minä olen kanssasi. Et ole koskaan yksin.
Hävitän tuon, jos sopii.
Taidan tosiaan olla hiukan järjiltäni.
Mutta upealla tavalla, jota rakastan.
Hittolainen.
Panfilo!
Olen kaivossa! Panfilo!
Tai joku…
Jumala?
Ylös. Työtä riittää.
Sirisco on tänään Pampinean seurana muualla, samoin Misia.
Me teemme siis kaiken. Hoidin jo yöastiat ja yläkerran askareet.
Tarvitsen vettä.
Älä kosketa kauhaa huulillasi. Se tuo huonoa onnea. Ja on kuvottavaa.
Tule tänne. Heti!
Pehmeät kädet.
Oletko…?
Mitä?
Ei mitään. Siisti itsesi.
Lapiointi on hyvä keino juurruttaa ranka maahan.
Mene tuonne ruoholaikulle noin 30 askeleen päässä polulta.
Maa on siellä kuohkeaa. Kaiva vähintään puolitoista metriä.
Muuten sudet kaivavat kalmon ylös.
Saakeli.
Neifile?
Huomenta, Sirisco.
Huomenta, padrone. Toivottavasti aamiainen oli mieleenne.
Oletko muuten nähnyt tänään morsiotani?
En ole, mutta huoli pois. Täällä on hyvin turvallista.
Eilinen murto horjutti luottamustani.
Tiedän sen. Olenkin määrännyt vahvimman mieheni pitämään vahtia.
Ja heikoimman. Yksi ja sama mies.
Muutakin voisi kenties tehdä.
Käyttää aseita.
Ja vahtia, joka on hereillä. Yksityiskohdat ovat tärkeitä.
Totta tosiaan. Ja vaimonne voi varmasti hyvin.
Katsokaa näitä kauniita ja kutsuvia tiluksia.
Hän varmasti vaeltelee niillä.
En jaksa enää odottaa.
Eilisen jälkeen en tahdo muuta kuin tavata Leonardoni.
Rosvon kynsissä näin välähdyksiä pitkästä elämästäni.
Emme siis palaa kartanoon ennen kuin olen löytänyt kihlattuni.
Vauhti hidastuu.
Miksi pysähdyimme?
Voi taivas. Jos rosvot aikovat käyttää meitä hyväkseen,
voisitko sinä hoitaa sen? Antaudu. Niin se sujunee helpommin.
Mitä nyt?
Miksi ojennat minulle ankan?
Ankanpoikasen mitä ilmeisimmin.
Ajattelimme sen helpottavan oloanne.
Onko oloni tukala?
Meillä on uutisia.
Leonardosta.
Hän oli viimeinen mahdollisuuteni. -Minä voin ottaa ankan. Kiitos.
On puku ja myötäjäiset ja kaikki.
Misia.
Isäkin oli valtavan iloinen lähdöstäni.
"Vuorosi on vihdoin tullut", hän sanoi.
Oli minun vuoroni! -Teidän vuoronne.
Ottakaa ankka.
Iloa ja onnea. Suloista.
Oi kultasein
On suunnitelma meil'
Oi kultasein
On suunnitelma meil'
Onpa kaunis päivä. Kävelläänkö oliivipuiden luo?
Miksi?
Huvin vuoksi.
Niin… Ei, sillä minulla on aikeita.
Aamiainen oli tavattoman maukas. -Niin tosiaan oli. Oikeaa makujen…
Aina voi toki parantaa.
Millainen lapsuutesi oli? Hieno kaiketi.
No, se oli tietenkin kaamea.
Sairastelin paljon, mutta toisaalta sain paneutua historiaan.
En tuhlannut aikaani pihaleikkeihin tai ystävien hankkimiseen.
Mainitsinko olevani maailman johtavia makedonialaissotien tuntijoita?
Annoit kyllä ymmärtää.
Tänään viihdyttäisin sinua mieluusti Rooman-Syyrian sodan historiikilla.
Mukavaa.
Ei pidä rohkaistua liikaa.
Pyydän anteeksi, Tindaro. Itsehillintäni taisi pettää.
Janoan niin kovasti älyllistä ravitsemusta.
On suuri etuoikeus saada opastusta juuri sinulta.
Niin, no…
Kukapa muukaan sen hoitaisi?
Dioneo!
Päivää, tohtori. -Padrona.
Aloita.
Musiikki auttaa tiedon sulattelussa.
Sinua siis.
Rooman ja Makedonian välit mutkistuivat toisen puunilaissodan jälkeen.
Hannibal oli vannonut isälleen, ettei antaisi roomalaisille anteeksi.
Heidän olisi pitänyt tappaa hänet, kun hän oli lapsivanki.
Tässä on Espanja. Laivastoa ei tarvita. Tässä taas Karthago.
Saguntumin piirityksen myötä Hannibal…
Rakas Jumala, on toinenkin syy.
Olet kaikkivaltias ja todella suuri.
Mihin siis menisit hylättyäsi laumasi?
Et pääsisi piiloon.
Neifile!
Hei. -Jestas, olet kaivossa.
Oletko loukkaantunut? -Kastunut.
Tilanne herättää kysymyksiä, mutta haen ensin köyden.
Ei tarvitse. Älä pelasta minua.
Mitä? -Haluan, että Jumala pelastaa minut.
Ei kai taas käy kuten polttamasi pensaan kanssa?
Ei. Tämä on testi Jumalalle.
Jos Hän ei ole hylännyt minua, Hän kyllä auttaa minut kaivosta.
Hän pelastaa minut. Se on merkki.
Kultaseni.
Kenties minä olen merkki. -Etkä ole.
Olet mieheni ja rakastat minua.
Tietenkin pelastaisit minut. Se ei siis todista mitään.
Pitääkö Jumalan siis lähettää pelastaja? -Tai tehdä ihme.
Luoda taikaportaat tai nostattaa pyhä tuulenpyörre.
Millaisen aamiaisen sait? -Herkullisen.
Hilloja, kurkkuyrttiä. Jemmasin hunajaa sinua varten.
Voin tuoda korin. -Ei tarvitse.
Otin possun mukaani.
Mitä jos et pelastu?
Rakas, miksi puhut tuollaisia?
En miksikään. Pidetään peukkuja.
Rukoilen puolestasi. Ihanaa päivää.
No niin.
Ylistän Sinua nyt runolla.
Muodin mukaisesti terza rima -muotoisella.
Pää riipuksissa anelen Näe siveyteni syvä iäinen
Keskipäivä kaiketi.
Onko odotettava iltahämyyn? -On.
Millainen Leonardo oli? -Mukava.
Mukava.
Sepä mukavaa.
Kuvaile häntä lisää. Naimakauppias kertoi jotain,
mutta keskityin vain Leonardon myöntymiseen.
Ilman muuta.
Hän rakasti kartanoaan kovasti.
Mutta Venetsiaa vielä enemmän. Sitä hän rakasti yli kaiken.
Tapasimme Venetsiassa. Pyöritin siellä naisten lepokotia.
Tai miesten. Naiset eivät juuri lepäilleet.
Sitten hän pestasi minut Villa Santaan. Matkoiltaan hän toi minulle aina kirjoja.
Opetti minut lukemaan. -Osaatko lukea?
Hän kuulostaa komealta ja rikkaalta. -Hyvin rikas, kyllä vain.
Hän peri kartanon jo nuorena ja on panostanut siihen paljon.
Kunnon kristitty.
Hän oli äänekäs. Hyvin kovaääninen.
Hänellä oli jylisevä puheääni ja leveä hymy…
Entä lempiväri?
Sininen. -Sininen! Misia!
Niin me ounastelimmekin. -Jopas. Kerrassaan mainiota.
Teillä oli yhteys jo ennen tapaamista.
Sininen.
Lisäksi hän piti kovasti punapäistä. Hän toivoi punahiuksista morsianta.
Niinpä.
Ja nyt seuraavaan osioon, jossa jälleen osoitan kyvykkyyteni.
Loistavaa.
Naiset ovat tunnetusti kovin persoja lihan iloille.
Tarjoan mieluusti palveluksiani. -En nyt ihan ymmärtänyt.
Näet kehoni liikkuvan.
Dioneo ja minä havainnollistamme, kuinka Filippos V -
taipui Titus Quinctius Flamininuksen edessä Thessaliassa.
Selvä. -Tarvitsemme kepit.
Menkäämme. -Aivan.
Jestas. Ojensit sen terävä pää edellä. -Kumpikin pää on terävä.
Hiljaa, senkin makedonialaisrakki! Nyt asemiin.
Teen sinusta hakkelusta.
Hyvä ajatus. Viriili vaikutelma.
Kaksi miestä täynnä siementä. -Voi tavaton.
Kyllä.
Kumarru.
Roomalaiset olivat jo selkä seinää vasten,
mutta sitten koitti vastaiskun aika.
Hyvä, roomalaiset! Buu, makedonialaiset.
No niin, kaikkivaltias Jumala, johon luotan täysin.
Vaihdetaan taktiikkaa.
Tiedän, että pelastat minut, mutta vajoan pinnan alle.
Minä vajoan.
Jumala, olin jo lähteä. Sinä teet minusta vahvemman.
No niin.
Nyt riittää.
Lausuisinko jälleen runon, Jumala?
Pyysin sinut seuraani, sillä ensi kertaa en tunne vastenmielisyyttä naista kohtaan.
Kiitos.
Näin rikkaalla miehellä on rankkaa, sillä rahan haju villitsee naiset.
Tiede toki selittää sen.
Tilanteesi on varmasti tukala, sillä olemme rahanhimon sokaisemia.
Saat anteeksi.
Olet paljon muutakin kuin rikas.
Älykäs, vahva ja komea.
Joudut varmaankin häätämään naisihailijoita oikein kepin kanssa.
Mitä?
Enkä joudu. Miksi sanoit niin?
Tarkoitin vain… -Teetkö kiusaa?
En lankea moiseen valheelliseen imarteluun.
En minä valehtele. Olet todella komea.
Sinulla on kaunis iho ja lainehtivat hiukset.
Eikä ole, vaan kiharat!
Arvasin tämän. Minulle irvaillaan ulkosalla.
Dioneo, kerro tuolle korpille, etten siedä irvailua.
Kerran kaaduin, kun minulle irvailtiin.
Kieleni turpoaa. En saa henkeä. Joudut tästä hirteen!
Syviä hengenvetoja.
Kieli.
Hyvä. Ja silmät.
Selviät hengissä.
Oletko varma? -Täysin.
Miten tuon julmurin kanssa toimitaan?
Tuollaisia naiset ovat.
Tunteiden vietävissä. Loukkaus oli tahaton.
Hän mainitsi hiukseni. -Kuontalosi on kyllä luotaantyöntävä.
Mutta lääkärinä vakuutan,
ettei hän irvailisi sinulle.
Filomenalle olet maailman komein mies, sillä hän on rakastunut sinuun.
Onko se totta?
Oletko rakastunut minuun?
Olen.
Kyllä, olen rakastunut sinuun.
Niin arvelinkin.
Dioneo, saata hänet sisään valmistautumaan illallista varten.
Minun täytyy sulatella asioita täällä yksin kaikessa rauhassa.
Tuo jotain välipalaa, jos löydät. -Selvä.
Mukavaa päivää.
Älä sokaistu rakkaudestasi niin, ettet pääse portaita ylös.
Näkökyky on tärkeä portaikossa. Lohkaisin hauskasti.
Kyllä vain. Hurmaavaa, signore.
Kuten näet, pitäydyn roolissani.
Minä myös.
Tuo oli oikein virkistävää.
Rakkaus on merkillistä. Se vie totuuden äärelle.
Kehon ja mielen totuuden.
Siinä pääsee irti kehostaan ja leijuu taivaalle.
Astella pilvissä.
Minulla oli kerran hevonen, jota rakastin kovin. Niin kovin.
Nukuin tallissa, kun se sairasti.
Halusin sen tietävän, että pysyn sen rinnalla.
Vietin tallissa tuntikausia.
Unohdin syödä. Join tamman kaukalosta.
Olin ollut koko päivän syömättä, joten lähdin hakemaan leipää.
Kun palasin, se oli poissa.
Ehkä se halusi säästää sydäntäni.
Tai ehkä siinä ei ole sen kummempaa.
Niin vain kävi. Yksi hetki vaihtui toiseksi.
Mitä syvin rakkaus katosi noin vain. Ilman viimeistä suudelmaa.
No, sellaisesta on vain päästävä yli.
Ei pidä olla ylidramaattinen.
On aika lähteä.
Pyyhi hampaani.
Jumala?
Padrona Neifile, tekö siellä?
Nyt tiedän, miksi Jumala opasti minut tänne.
Tarttukaa käteeni.
Lähettikö Jumala sinut? -Kyllä vain.
Melkoinen veitikka. Arvasin sen. Miten Hän tuli tykösi?
Ilmestyikö hän pylväässä vai pilvessä? -Kuulin Hänet mielessäni.
Hän sanoi: "Dioneo, mene vanhalle kaivolle ja pelasta sieltä tyttö.
Aamen."
Jumalan ääni. Oliko se jylhän kumiseva? Vai kirkas kuin torven sointi?
Miten lämpötilanne laita on? -Vapisuttaa yhä.
Verenne on tainnut päästä jäähtymään veden vaikutuksesta.
Siirrän osan lämmöstäni teihin.
Vai niin.
Kiitos, että uhraudut.
Tuntuu oikein lämpimältä. -Hyvä.
Entä tässä?
Ja tässä?
Miltä tässä tuntuu?
Kyllä.
Entä tässä?
Tässä.
Nyt kuumenin liiaksi.
Kiitos avusta.
Viehättävä vaimo. -En pyytänyt riisumaan paitaa.
Jumala pyysi.
Kultaseni. Pelastiko Jumala sinut?
Kyllä. Hän lähetti Dioneon. Dioneo kuuli äänen mielessään.
Jumala varmaan kuulostaa tältä: "Tervehdys, tohtori."
Tai sitten pikemminkin staccato. "Tervehdys, tohtori."
Kerro myöhemmin lisää. Nyt on kiiruhdettava illallispöytään.
Neifile.
Aivan.
…ja siksi Averroësin näkökulma Aristoteleen liiketeoriaan -
kiehtoo minua erityisesti.
Hän pohti myös puhtautta varsin tenhoavasti.
En ymmärrä puheistasi mitään.
Et tietenkään. Onneksi sinulla on minut.
Minä nimittäin ymmärrän puheeni.
Ilmoitusasia, arvon vieraat.
Meillä on ilo… -Varakreivi ja minä menimme naimisiin!
Juhlikaamme.
Viiniä!
Tavoitimme hänet Pratossa, jossa hän opasti lapsia myllyn käytössä.
Hänellä on suuri sydän. -Kerrassaan hienoa.
Solmitteko liiton siinä hetkessä? Romanttista.
Täysin järjetöntä.
Välitön yhteytemme pakotti meidät toimimaan heti.
Intohimon ja pyhän velvollisuuden ajamina -
liityimme yhteen pienessä kirkossa Jumalan kasvojen edessä.
Sen jälkeen me tietenkin liityimme yhteen myös kahden kesken.
Se oli ihanaa.
Unelmani kävivät toteen. Eikö niin? -Toden totta. Se oli upeaa.
Upeaa.
Ja uskokaa tai älkää, Leonardolla oli yllään sinistä.
Niin tosiaan oli! Lempiväriämme.
Täydellistä kerta kaikkiaan.
Liittyykö hän pian seuraamme? -Toki.
Hän käy Venetsiassa lasiostoksilla ja tulee sitten tänne.
Toistaiseksi täällä olen vain minä. Kartanonrouva siis.
Yksinäni.
Onko kaikki hyvin, Pampinea?
Varakreivitär, jos sopii.
Pyydän anteeksi. Varakreivitär siis.
Kaikki on mainiosti. Mainiosti.
Itku on turvottanut silmäni, mutta ne olivat ilon kyyneliä.
Sillä…
Ilon kyyneliä!
Lisää viiniä.
Herätys. Noin.
Ei mitään kiirettä.
Ota nyt.
Ei kiitos.
Ota nyt.
Kallista pää taakse. Vielä.
Onko neito taas pelastusta vailla?
Padrona, tämäpä odottamatonta.
Joudun tästä hirteen.
Tekstitys: Heidi Mäki