DEKAMERON
Ne odlučuješ ti tko će dobiti kruh!
Ne!
Stani!
Došla sam.
Ne upošljavamo novu poslugu, monstrume.
Ma ne, došla sam na zabavu.
Izgleda kao utjelovljenje kuge!
I kao kurva.
Idi.
-Leonardova sam rođakinja. -O, ne.
Znaš da se takva prijevara kažnjava smrću?
Ne. Nije prijevara.
Ja sam Filomena, iz kuće Eduardove u Firenci.
-Jebote! -Dobro.
To je nemoguće jer već imamo jednu takvu.
-Molim? -Aha.
Da.
Licisca!
Kako se usuđuješ?
Gaduro izdajnička! Pokušala si me ubiti!
Ne!
Dobro, u redu!
Makni se!
Dosta toga!
Moje najbolje cipele!
O, Bože!
Inače ne udaram žene, ali bilo je nužno.
Ako se nitko neće oduprijeti toj odrpanki, ja ću!
Više ne smiješ ni pipnuti gospođicu Filomenu!
Izbacite tu prevaranticu!
Nije ona Filomena. Ja sam.
Čini se da je ova prevarantica vaša ljubomorna sluškinja.
Nije li tako?
Avaj, jest.
Ovo je moja ljubomorna sluškinja Licisca.
-Ne, ona je... -Isprva te nisam ni prepoznala, Licisca.
Uvijek sam se dobro brinula za tebe,
a ti dođeš i ovako izgledaš i ponašaš se.
Strašno me sramotiš.
Hoćeš li se ispričati što si me ovako osramotila pred prijateljima?
Neću.
Ne.
Tužno, ali očito je putem izgubila razum. Neoprostivo je što prisvaja vaše ime.
-Bacimo je psima. Pomoći ću. -Čekajte.
-I ja ću. -Pomozi im.
Ne.
-Idemo. Van! -Neću preživjeti! Ne!
-Ne! -Ma bit ćeš dobro.
-Ne! -Čekajte.
Dajmo joj bar kruha.
Vrlo ste dobri.
Daj.
Molim te.
-Da ne izgladniš putem. -Moraš me pustiti da ostanem.
Ništa ja ne moram, kako se čini.
Izdala si me, Licisca.
Ostavila si me da umrem.
A ti si mene napala jer sam gladnom čovjeku dala kruh!
Pa...
Žao mi je.
Ako zbilja želiš ostati, morat ćeš mi biti sluškinja.
Inače ću im reći da te izbace kao ludu seljanku kakvom se činiš.
A ti glumiš da si plemkinja?
Tim normalnim očima i lošom kosom? Ne.
Imaš debela zapešća i nikad ih nećeš zavarati.
Već jesam.
Jedan mi se plemić već udvara.
Gospodar Tindaro.
Nećak markiza Peralta?
-Da. -Nema vremena za udvaranje.
Mora te zaprositi da bismo ostale.
Drago mi je što si ovdje.
Iako mi je teško gledati ta tvoja gadna usta.
Pazit ću da smo obje na sigurnom ako održiš svoj dio pogodbe.
-Ona stara ti sad je mrtva. -Da, gurnula si je s mosta.
Dobro.
-Ispričavamo se. -Nema problema.
Valja ga iznijeti.
Ajme!
Dobro ste sredili tog kardinala. Sve ste nas spasili.
Izboli ste ga još nekoliko puta. To je bilo za svaki slučaj ili...
Svaki je ubod bio nužan. Samo sam učinila što sam morala.
Svi katkad moramo nekog ubiti.
Oho!
Dobro. Dioneo neutralizira kugu,
a ja ću poslužiti desert. Kolači!
Dođite.
Ide i ona.
Što nas je više,
-tim bolje. -Pogo Ženevski kaže
da otrov u tijelo uđe kao miris.
Ako imate upozorenje, lako je izbjegavati zarazu.
Licisca se odrekla svojih opačina pa sam joj milostivo odlučila oprostiti.
-Je li, Licisca? -Da.
Tebi je to klanjanje?
Opet.
To je to. Hvala. Nastavite, doktore.
Hvala. Lukom prijeđemo preko prsa i zapešća
i svih područja jaka mirisa, kako to zovemo u medicinskoj struci.
Ne puno, samo da otjera isparine.
Za mnom. Smrdljivče!
Smrdljivče. Tjeramo te.
Smrdljivče.
Vrlo je vješt liječnik.
O, da.
Smrdljivče.
Sretni ste što ga imate.
Naravno, i on je sretan što ima vas.
Kao i svi mi,
poslije vašeg dojmljivog, hrabrog nasrtaja na pljačkaše.
-Da, pa... -Smrdljivče.
-Istina. -Smrdljivče.
Očito sam vješt u borbi prsa u prsa.
Očito.
Sad još trebamo buku da otjeramo preostalu kužnost u zraku.
Svi vičite sa mnom.
Glasnije. Hvala.
Zrak je sad krasno čist. Doktore?
Opasnost prošla. Da otvorimo vino?
O, da!
Crno ili bijelo? Bijelo ćemo.
Ignorirat ćemo činjenicu da su tri pljačkaša
upala i divljala po našem zakloništu?
Da, hoćemo li?
-Nema stražara? -Nema?
I gdje je, zaboga, glava kuće?
Ovo se ne bi dogodilo kad bi netko ovime propisno upravljao.
A vi se ne biste morali ponižavati
tim muškarastim napadom.
Sve sam htjela zaštititi.
Izgledali ste sumanuto.
Sirisco će dati sve od sebe kako bi spriječio nove upade.
Da, naravno.
-Imali ste prijedlog? -Moramo se pomoliti za kardinala.
A što je s molitvom za mene? Upali su u kuću mog zaručnika!
Bože dragi, zašto?
Zašto, Bože?
-Dragi Bože... -Dosta!
Saberimo se!
Svima je nama kuga mnogo odnijela,
ali zato zaslužujemo odmor u ovom idiličnom utočištu.
Na praznicima smo! Zaboravili ste?
Onda se i ponašajmo praznički.
Tako je!
Znam da se sad pitate: „Sirisco, gdje je desert?”
Dobra vijest.
Donijet ćemo vam slastice u sobe kako biste slatko sanjali.
Sirisco, ova je soba premalena.
Jest, gospo, ali, upamtite, ovo je samo privremeno.
-Preselit ćemo se u glavnu... -Sirisco!
Nemam kamo staviti zrcalo iz Padove! Nema mjesta!
A ovo slobodno mjesto? Ili ovo?
Ili bih ga mogla lijepo postaviti na vrata.
-Sirisco? -Slastice!
U sredini je moja najdraža.
Pripremi moju kočiju.
Kočiju? Želite poći u ponoćni obilazak sela?
Trg je zbilja krasan, ali po mraku se slabo vidi.
-Dosta mi je. -Što?
Dosta mi je ovog sobička
u kakvom bi živjela neka jadna usidjelica!
-Pa... -Idemo Leonardu.
Rekao si da je otišao po vino u obližnji grad.
-Koji? Sad idemo onamo! -Rekao sam da je blizu?
Nadam se. Svašta sam rekao.
Koji grad?
-Prato. -Je li?
-Ne znaš? -Znam da završava na O.
-Je li s drugom ženom? -Ma ne!
Ako se potajno vjenčao s mnogo ljepšom ženom,
-ubit ću te dok spavaš! -Nije.
-Tad ću ubiti sebe. -Nije.
-Tad će se Misia ubiti. -Odmah poslije vas.
Kunem se da nije oženjen i da ne zna kako izgledate!
Da zna, sigurno bi se požurio kući
jer ste, Bože moj, jako lijepi!
Ne znam što ga udaljava, ali kanim smanjiti taj razmak.
A da krenemo ujutro, kad bude svjetla?
Upravo su nas napali lopovi.
Da.
Dobro!
Moram se odmoriti.
Moram biti lijepa za svog muža.
Da.
U zoru ga nas troje idemo naći.
Divno.
-Divno. -Misia, moja pjesma za laku noć.
-Molim? -Naravno, gospo.
Kad sokolar zapjeva
Ono što sokolar pjeva
Odjebi.
Nešto je divno
Ono što sokolar pjeva
Kad sokolar pjeva
Ne kanim se voziti po cijeloj Toskani u potrazi za čovjekom kojeg smo pokopali.
Ima drugo rješenje.
Kako ste, gospodaru?
Sjajno se osjećam.
Sjajna večer. Bila je to moja prva vojna pobjeda.
Vidio si ih.
Zamisli što bi učinili da se ja nisam umiješao.
Silovanje.
Mogli su me silovati.
Jesi li kad bio nasilan?
Često, za dobro svojih pacijenata.
Tako je to kad si muškarac.
Filomena me odvela u stranu kako bi mi čestitala na hrabrosti.
Baš mi sad treba očijukanje s njom.
Tonik za moju boljku.
Možda jest drukčija od drugih.
Udvarat ću se Filomeni.
S obzirom na vaše poznavanje žena,
čudim se što se upuštate u nešto tako opasno.
Dobro kažeš.
To gotovo da je tužno. Kad bi mi se bar sviđala!
Ali to ne bi bilo pošteno prema oboma.
Da. Drago mi je što ste osnaženi,
ali ipak se morate odmarati.
I piti čaj.
Ne trebam ništa drugo.
Osjećam se sjajno!
O, ne!
Da!
Letio sam.
Dušo?
Dušo, to je bilo baš uzbudljivo.
Nego, ne mislim da nas je Bog napustio.
To sam zaključio.
Ali svi umiru, čak i kardinal.
Da, priznajem da je možda ljut na čovječanstvo.
Možda nismo podigli dovoljno katedrala. Ili ih je previše.
Čudni su putovi Njegovi.
Kardinal Agnolo to je zaboravio i vidi što mu se dogodilo.
Izbola ga je žena.
Kardinal Agnolo me pričestio.
To se svejedno broji, zar ne?
Dušo...
što ti je u krilu?
Kardinalov nožni prst.
Dobro.
Što će ti?
Ne znam.
Tako je malen, a ja sam tako usamljena.
Ja sam ovdje. Nikad nisi sama.
Bacit ću to. Može?
Malo jesam izvan sebe, je li?
Da.
Ali onako kako obožavam.
Kvragu!
Panfilo!
U zdencu sam!
Panfilo!
Bilo tko!
Bože?
Ustani! Imamo puno posla.
Sirisco ima posla a Pampineom pa neće biti ovdje,
kao ni Misia.
Puno posla, Licisca.
Ispraznila sam noćne posude.
Trebam vodu.
Ne dodiruj rub usnama.
To je nesreća i fuj je.
Dođi. Dođi!
Meke ruke.
Jesi li ti...
Da?
Nema veze. Operi se. Imamo posla.
Kopanjem se krasno povezuješ sa zemljom.
Idi do onog travnatog dijela, tridesetak koraka od staze.
Meko tlo. Najmanje metar i pol.
Ako ne želiš opet kopati kad ga vukovi iskopaju.
Sranje!
Neifile?
Dobro jutro, Sirisco.
Dobro jutro. Nadam se da je doručak bio ukusan.
Nego, jesi li jutros vidio moju ženu?
Ne, nisam.
Ali bez brige, ovdje smo na sigurnom.
Jučerašnji upad ne ulijeva povjerenje.
Znam. Ali sad sam za osiguranje zadužio svog najjačeg čovjeka.
I najslabijeg. To je isti čovjek.
Možemo li učiniti nešto više?
-Neko oružje. -Da.
I netko budan.
Nemojmo ugroziti imanje nebrigom za detalje.
Da, svakako. Ali ne zabrinjavajte se zbog žene.
Okolica kuća lijepa je i privlačna.
Lako se izgubiti ovdje.
Dodijalo mi je čekanje.
Poslije onog sinoć moram se naći sa svojim Leonardom.
Kad me lopov zgrabio, cijeli mi je život preletio pred očima.
Ne možemo se vratiti dok ne nađem svog zaručnika.
Zašto usporavamo?
Zašto smo stali?
Bože! Misia, ako lopovi pokušaju s nama činiti što žele,
daj im ti.
-Aha. -Neka uzmu tebe.
Da to olakšaš.
Sirisco?
Zašto mi daješ patku?
Pače, štoviše.
Mislili smo da bi vas to moglo umiriti.
U vezi s čim?
Moramo vam nešto reći
o Leonardu.
Ali bio mi je posljednja prilika.
Uzet ću pače. Hvala.
Vjenčanica i miraz i sve.
Misia.
A i moj se otac tako veselio što sam otišla od kuće.
Rekao je: „Napokon si ti došla na red.”
-Ja sam došla na red! -Da, došli ste na red.
Primite patkicu.
Sreća.
Krasno.
Draga moja, draga
Imamo plan
-Draga moja, draga -Draga
-Imamo plan -Imamo plan
Krasan dan! Hoćemo li hodati po masliniku?
Zašto?
Za zabavu.
Da. Ne. Imam određeni cilj.
Doručak je jutros bio sjajan.
Da, vrlo ukusan. Ti okusi!
Naravno, mogao je biti i bolji.
Kakvo ste djetinjstvo imali? Krasno?
O, to je, naravno, bilo jako loše.
Ali, kad si bolesno dijete, imaš vremena za učenje povijesti.
Puno je bolje stalno učiti, negoli se igrati na ulici
i stjecati prijatelje.
Spomenuo sam da sam veliki stručnjak za rimske ratove u Makedoniji?
Dali ste to vrlo jasno naslutiti.
Rado ću vas i dalje zabavljati
poviješću ratova u Etoliji.
Baš lijepo.
Vrlo ste izravni!
Ispričavam se, Tindaro.
Obuzelo me uzbuđenje.
Toliko žudim za intelektualnom okrjepom.
Čast mi je što me vi možete prosvijetliti, gospodine.
Da, pa...
Bože, pa tko bi drugi to učinio?
Dioneo!
-Zdravo, doktore. -Gospo.
Dioneo, počni.
Glazba pomaže u metaboliziranju činjenica.
Za vas.
Odnosi Rima s Makedonijom
bili su loši poslije Drugog punskog rata.
Hanibal je, naravno, održavao obećanje ocu da nikad neće oprostiti Rimljanima.
Trebali su ga ubiti na vrijeme, kad je bio mali u zatočeništvu.
Španjolska je ovdje, mornarica im nije nužna.
Kartaga je ovdje.
Čak i kad je Hanibal razorio Saguntum...
I, dragi Bože, još jedan razlog.
Vrlo si moćan i vrlo velik.
Kamo bi uopće otišao kad bi pobjegao od svoje pastve?
Nemaš se kamo skriti.
Neifile?
-Zdravo. -Bože! U zdencu si.
-Jesi li ozlijeđena? -Mokra sam.
Imam puno pitanja, ali daj da prvo odem po uže, draga.
-Čekaj. -Dobro sam.
Ne želim da me spasiš.
-Molim? -Ne moraš me ti spasiti.
Bog me mora spasiti.
To će biti kao ono kad si zapalila onaj grm?
Neće. Stavljam Boga na kušnju.
Ako me zbilja nije napustio, neće dati da umrem u zdencu.
Nekako će me spasiti i to će biti znamen.
Draga...
Što ako sam ja znamen?
Ma daj! Nisi.
Muž si mi i voliš me.
Naravno da me želiš spasiti.
To ništa ne bi dokazalo.
Izaći ćeš samo za nekog kog je poslao Bog?
Izašla bih i zbog nekog čuda.
Recimo, kad bi se pojavile čarobne stube ili zapuhao sveti vjetar.
Kakav je bio doručak?
Ukusan.
Džem, borač. Sačuvao sam ti malo meda.
-Mogu ti donijeti košaru. -Ne treba.
Usput sam uzela svinju.
Što ako te ne spasi?
Dušo, zašto to uopće spominješ?
Dobro, držim fige.
Molim se za tebe. Ugodan ti dan.
Dobro.
A sad pjesma u Tvoju čast.
U tercetu, koji čujem da je sad u modi.
Pognute glave molim se Da vidiš moj pobožni život
Oko podneva je.
Moramo li čekati večer?
-Da. -Da.
Kakav je Leonardo bio?
Dobar.
Baš dobro.
Opiši mi ga još malo.
Opis me nije zanimao
nakon što sam čula da me želi za ženu.
Da, naravno.
Pa, volio je svoju vilu.
Ali Veneciju je volio još više.
Uf, baš je volio Veneciju!
Ondje sam ga upoznao. Vodio sam omanje imanje.
Dom za odmor starijih žena.
Zapravo muškaraca, žene se baš i nisu odmarale.
Tad me doveo u vilu Santu
i sa svakog bi mi putovanja donio knjigu.
-Naučio me čitati. -Znaš čitati?
Zvuči zgodno i bogato.
Da, prilično je bogat.
Vilu je naslijedio kao mladić i otad radi na njezinom proširenju.
Dobar kršćanin.
Pa...
Bio je glasan.
Ali pozitivno glasan.
Imao je moćan glas kad bi govorio, a njegov širok osmijeh...
Koja mu je bila omiljena boja?
-Plava. -Plava! Misia, plava!
-Tako smo i mislile! -Ma to je divno!
Plava.
Kao da ste oduvijek povezani.
Plava.
Znate što još? Volio je riđokose.
Nadao se da ste riđokosa.
Da, znam.
Prelazimo na sljedeću aktivnost, moj novi nastup za vas.
Fantastično.
Znam koliko su žene tašte po pitanju tijela.
-Rado ću vam ugoditi. -Ne znam na što mislite.
Želite vidjeti kako se krećem.
Dioneo, pokazat ćemo Filomeni
kako je Filip V popustio pod pritiskom
velikog Tita Kvincija Flaminina u Tesaliji.
-Da. -Trebat ćemo štapove.
-Moja gospo. -Da.
Isuse! Zašto šiljak okrećeš prema meni?
Obje su strane šiljaste.
Šuti, makedonsko pseto, i zauzmi položaj!
Raskolit ću te!
Dobra ideja. Vrlo muževno.
-Da. -Dva muškarca puna sperme.
O, Bože.
Da.
Sagnite se.
Makedonci su zbilja pritisnuli Rimljane.
Ali tad su uzvratili udarac.
Bravo, Rimljani!
Ua, Makedonci!
Dobro, Bože svemogući, kojem posve vjerujem,
pokušajmo nešto drugo.
Znam da ćeš me spasiti,
ali zaranjam.
Zaranjam!
Bože, to je bilo blizu,
ali daješ mi snage.
Dobro.
Dosta toga.
Bi li Ti još jedna pjesma bila po volji?
Unutra. Bum!
Zamolio sam vas da dan provedete sa mnom
jer ste prva žena koja mi se ne gadi.
Hvala.
Teško je biti bogat poput mene.
Svatko zna da žene podivljaju čim samo onjuše majmuna.
To je, naravno, poznata znanost.
Ne mogu ni zamisliti kako vam je.
Nas ljude prožima pohlepa.
Prihvaćam ispriku.
Ali vi ste mnogo više od svog novca.
Inteligentni ste, snažni, zgodni.
Jadničak!
Sigurno morate tjerati žene od sebe koliko vam se bacaju pod noge!
Molim?
Ne moram.
Zašto ste to rekli?
Mislila sam...
-Zafrkavate me? -Ne.
Vaša lažna laska neće me opčarati.
Ne lažem.
Zgodni ste.
Imate krasan ten, valovitu kosu.
Nemam valovitu kosu. Kovrčava je!
Očekivao sam ovo.
Otvoreno me ismijavate.
Ja...
Dioneo, reci ovoj okrutnici da ne podnosim porugu.
Jedanput sam se srušio od poruge.
Jezik mi otiče kao naranča. Ne mogu disati. Visjet ćete zbog ovog!
Samo duboko dišite. Dobro.
Jezik.
Dobro. Oči.
Preživjet ćete.
-Siguran si? -Posve.
A što je s ovom rugalicom?
Takve su vam žene. Zaslijepljene osjećajima. Nije mislila ništa loše.
Govori o mojoj kosi.
Kao prijatelj vam kažem da vam je kosa čupava i neprivlačna.
Ali kao liječnik vas uvjeravam
da vas ona ne može uvrijediti.
Misli da ste najljepši muškarac jer se zaljubila u vas.
To je istina?
Zaljubljeni ste u mene?
Jesam.
Jesam, zaljubljena sam u vas.
Tako sam i mislio.
Dioneo, molim te, isprati damu u kuću,
kako bi se pripremila za večeru.
Ostat ću i razmišljati o današnjim događajima
u potpunoj tišini i osami.
Donesi mi ako nađeš još štogod za jelo.
Dobro.
Do viđenja, Filomena.
Pazi da te ljubav prema meni ne zaslijepi pa da padneš na stubama.
Moraš vidjeti za uspon stubama.
Vrlo duhovito, očito.
O, da.
Vrlo dražesno, gospodine.
Kao što vidiš, održavam svoj dio pogodbe.
I ja.
Nadam se da znaš da uživam u tome.
Čudna je ljubav.
Iskrena je.
To je iskrenost tijela i uma.
Omogućava ti da izađeš iz tijela i lebdiš nebom.
Prstima dotakneš oblake.
Imao sam kobilu koju sam jako volio.
Jako.
Spavao sam s njom u staji kad je bila bolesna.
Nisam htio da sumnja u to da ću uvijek biti uz nju.
Satima sam bio ondje. Satima.
Zaboravio sam jesti. Pili smo njezinu vodu.
Cijeli dan nisam jeo.
Otišao sam u kuću po kruh i pivo,
a ona je uginula kad sam se vratio.
Kao da me htjela poštedjeti tog trenutka.
Možda to ništa ne znači.
To se...
To se samo dogodilo.
Jedan dan prešao je u drugi.
Prava ljubav nestala je u trenu, bez posljednjeg poljupca.
Dobro, ali morat ćemo to preboljeti, zar ne?
Nitko ne voli dramatiziranje.
Idemo, vrijeme je.
Obriši mi zube.
Bože?
Gospodarice Neifile, vi ste?
Sad vidim zašto me Bog poslao.
Primite moju ruku.
Bog vas je poslao?
Itekako.
Baš je nestašan! Znala sam!
Kako vam se obratio?
Kao stup? Oblak?
Kao glas u mojoj glavi.
Reče: „Idi, Dioneo, do starog zdenca, i izbavi djevojku iz njega.
Amen.”
Božji glas.
Je li bio gromovit? Čist i jasan poput roga?
-Kako je temperatura? -Još drhtim.
Bojim se da vam je krv hladna. Hladna kao voda.
Moram malo svoje topline prenijeti na vas.
Aha.
Hvala što se žrtvujete.
-To je toplo. -Dobro.
A ovdje?
A kako je ovo?
Da.
A ovdje?
Sad mi je previše vruće!
Hvala na pomoći!
-Krasna žena. -Nisam vam rekao da svučete košulju.
Bog mi je rekao.
Dušo! Bog te uistinu spasio?
Jest. Poslao je Dionea.
Čuo je glas u glavi.
Zamisli, Božji glas. Ovako nekako: „Zdravo, doktore.”
Možda više staccato. „Zdravo, doktore.”
Rado ću čuti još o tome, ali kasnimo na večeru.
Odjeni se pa hajdemo da drugi ne čekaju.
Neifile?
Da.
Zato su mi Averroesovi komentari Aristotelove teorije kretanja
od osobitog zanimanja.
Uživam i u njegovim razmišljanjima o čistoći.
Uopće ne razumijem što govorite.
Naravno. Zato ste sretni što imate mene.
Jer ja shvaćam što govorim.
Objava, cijenjeni gosti!
-Imamo vrlo... -Vikont Leonardo i ja smo se vjenčali!
Da.
Proslavimo!
-Vino! -Aha.
Našli smo ga u Pratu.
Skupini djece pokazivao je kako se rukuje mlinom.
Ima golemo srce.
Divno.
I to ste odlučili tako naglo? Baš romantično!
Baš iracionalno!
Naša je ljubav buknula
i jednostavno smo se morali vjenčati.
U naletu strasti i pobožnosti
vjenčali smo se pred Bogom u maloj crkvi.
Naravno, tad smo se sjedinili kao muškarac i žena, bez drugih.
Bilo je krasno.
Sve što sam ikad htjela.
-Je li, Misia? -Da, bilo je predivno.
Bilo je prekrasno.
I, nećete vjerovati, nosio je plavu odjeću.
Da, plavu! Našu omiljenu boju! Da.
To je savršeno. Zbilja.
Hoće li nam se ubrzo pridružiti?
Hoće.
Mora kupiti neko staklo u Veneciji, ali poslije toga će doći.
Zasad sam ovdje samo ja.
Da, samo gospodarica kuće.
Sama.
Sve u redu, Pampinea?
Vikontesa, mislite?
Da. Pogriješila sam, vikonteso. Oprostite.
Sjajno sam.
Da, sjajno sam.
Oči su mi otekle od plača.
Naravno, ali to su suze radosnice.
Samo...
Suze radosnice. Da.
Još vina!
Hej.
Aha.
Samo bez žurbe.
Dajte.
Ne, hvala.
Dajte.
No, dajte.
Nagnite glavu.
Više.
Treba li lijepu gospu opet spasiti?
Gospo, nisam očekivao vas.
Objesit će me zbog ovog.
Prijevod titlova: Ivan Zorić