Du bestemmer ikke hvem som får brød!
Nei!
Stopp!
Jeg kom meg hit.
Vi ansetter ikke noen nå, din gnom.
Nei, jeg er her for festen.
Hun ser ut som selve pesten.
Og en hore.
Gå.
-Nei, jeg er Leonardos kusine. -Å nei.
Slik svindel kan straffes med døden, vet du.
Nei, jeg er ingen svindler.
Jeg er Filomena fra huset Eduardo i Firenze.
-Faen. -Ok.
Vel, det er umulig, for vi har allerede en sånn.
-Hva? -Ja.
Ja.
Licisca.
Hvordan våger du?
Din forræderske merr! Du prøvde å drepe meg!
Nei!
Ok. Greit.
Slipp!
Det holder!
Mine beste sko!
Herregud.
Jeg slår ikke damer, men det var medisinsk påkrevd.
Om ingen vil stå imot denne vagabonden, gjør jeg det!
Du får aldri røre signora Filomena igjen.
Kast denne bedrageren ut!
Hun er ikke Filomena, det er jeg.
Denne bedrageren er visst din sjalu tjenestepike.
Ikke sant?
Huff, jo.
Det er min sjalu tjenestepike, Licisca.
-Nei, hun… -Jeg gjenkjente deg ikke, Licisca.
Jeg har alltid behandlet deg så pent,
og du kommer hit og ser sånn ut og oppfører deg på den måten.
Så flaut for meg.
Kan du beklage at du skjemte meg så vanvittig ut foran vennene mine?
Nei.
Trist å se at hun har mistet vettet på reisen hit.
Å hevde å være deg, er utilgivelig.
-Vi kaster henne til hundene. Jeg hjelper. -Vent.
-Jeg også. -Hjelp dem.
Nei.
-Kom igjen. Ut. -Jeg overlever ikke. Nei.
-Nei. -Du klarer deg nok.
-Nei! -Vent.
Hun bør få brød, i det minste, til reisen.
Så snilt.
Få.
Vær så snill.
Du må ikke sulte på hjemveien.
Du må la meg bli.
Jeg må ikke noe, viser det seg.
Du forrådte meg, Licisca.
Du etterlot meg for å dø.
Du angrep meg fordi jeg ga en sultende person brød.
Vel…
Unnskyld.
Hvis du virkelig vil bli, må du være tjenestepiken min.
Ellers lar jeg dem kaste deg ut som den gale bondetampen du ser ut som.
Og du later som du er adelig?
Med dine normale øyne og kjedelige hår? Nei.
Håndleddene dine er så tykke, du lurer ingen.
Jeg gjør jo det nå.
En av de adelige kurtiserer meg til og med.
Herr Tindaro.
Marki Peraltos nevø?
-Ja. -Ingen tid til kurtise.
Du må ha et frieri, så vi kan bli.
Jeg er glad du er her.
Selv om din stygge munn gjør det vanskelig å se på deg.
Jeg skal holde oss begge trygge, bare hold din del av avtalen.
Den gamle deg er død.
Ja. Du dyttet henne av en bro.
Ok.
-Unnskyld, frøken. -Det går bra.
Vi får gå i naturens tjeneste.
Jøye meg.
Du tok rotta på kardinalen, frøken.
Du reddet oss alle.
Selv noen ekstra stikk. Var det bare ekstra?
Nei, alle var helt nødvendige. Jeg gjorde bare det jeg måtte.
Vi må vel alle myrde nå og da.
Jøss.
Ok. Dioneo nøytraliserer pesten,
og så skal jeg servere dessert. Bakverk!
Kom igjen.
Hun blir også med.
Vel, jo flere…
-Pogo fra Genève sa… -…jo bedre.
…at giften går inn i kroppen som en lukt. Så det kan være lett å unngå smitte.
Licisca har angret på udåden sin, og jeg har aller nådigst tilgitt henne.
-Ikke sant, Licisca? -Jo.
Kaller du det å neie?
Gjør det igjen.
Det var det. Takk. Fortsett, doktor.
Takk. Vi stryker løken over haka og håndleddet
og andre duftpunkter, som vi kaller dem i medisinske yrker.
Ikke mye, bare nok til å få bort miasmen.
Følg meg. Stinker.
Stinker. Vi driver det ut.
-Stinker. -Stinker.
Stinker.
Han er en dyktig lege.
Å, ja.
Stinker.
Du er heldig som har ham.
Og han er selvsagt heldig som har deg.
Det er vi alle,
etter å ha sett din imponerende, modige oppvisning mot bandittene.
-Ja, vel… -Stinker.
-Sant, jeg… -Stinker.
Jeg er åpenbart belest i nærkamp.
Åpenbart.
Nå må vi lage høye lyder for å knuse pestrestene i lufta.
Så rop, alle sammen, med meg.
Høyere. Takk.
Ja, lufta er herlig løs nå. Doktor?
Trussel nøytralisert. Hva med en ny tønne vin?
Å, ja.
Rød eller hvit? La oss ta hvit.
Skal vi bare overse at en banditt-trio
forserte porten og gikk amok på vårt fristed?
Skal vi det?
-Hva med vakter? -Vakter?
Og hvor i Guds navn er husets herre?
Om vi hadde hatt en leder, ville dette aldri ha skjedd.
Og du ville ikke måttet ydmyke deg selv
med det mandige angrepet.
Jeg beskyttet alle.
Du virket helt gal.
Sirisco gjør nok alt han kan for å hindre flere inntrengere.
Ja. Ja, selvsagt.
-Hadde du et forslag? -Vi må si en bønn for kardinalen.
Hva med en bønn for meg, hvis forlovedes hjem nettopp ble invadert?
Kjære Gud, hvorfor?
Hvorfor, Gud?
-Kjære Gud, hvorfor… -Nok!
Nå skjerper vi oss!
Vi har alle lidd store tap under pesten,
men derfor fortjener vi et pusterom på et idyllisk fristed.
Vi er på ferie! Har dere glemt det?
La oss finne ferieånden, ok?
Hør, hør!
Og jeg vet dere alle tenker: "Sirisco, hvor er desserten?"
Vel, godt nytt.
Vi skal levere bakverk til rommene deres, så dere får de søteste drømmer.
Sirisco, boflaten er for liten.
Ja, signora, men husk at dette er midlertidig.
-Vi flytter inn på hovedsoverommet… -Sirisco!
Det er ikke plass til speilet mitt fra Padua.
Hva med denne tomme plassen? Eller denne?
Eller jeg kan henge det vakkert på døra.
-Sirisco! -På tide med bakverk.
-Den i midten er min favoritt… -Gjør klar vognen min.
Vognen? Å, vil du ta en midnattstur gjennom landsbyen?
Torget er vakkert, men du ser ikke stort i mørket…
-Ferdig. -Hva?
Ferdig. Med dette bittelille rommet
til en ynkelig, ugift møy.
-Vel… -Vi drar til Leonardo.
Du sa han var i en naboby og hentet vin.
-Hvilken by? Vi drar dit! -Sa jeg naboby?
Jeg håper det er sant. Jeg har sagt mye.
Hvilken by?
-Prato. -Er det Prato?
-Vet du ikke? -Bare at det sluttet på "O".
-Er han med en annen kvinne? -Nei.
Om han har et hemmelig ekteskap med en mye vakrere kvinne…
-Nei. -…dreper jeg deg når du sover.
-Og så meg selv. -Nei.
-Misia, du blir med. -Klart, rett bak deg.
Frøken, jeg lover at han er ugift og ikke vet noe om utseendet ditt.
Men det burde jo ført ham raskere hjem,
for herregud, du er vakker.
Vet ikke hva som holder en mann fra sin brud, men jeg skal lukke gapet.
Hva med å dra i morgen, når det er lyst? Vi ble nettopp angrepet av banditter.
Ja.
Greit.
Jeg må hvile.
Må se vakrest mulig ut for mannen min.
Ja.
Ved daggry drar vi tre for å finne ham.
Supert.
-Supert. -Misia, nattasangen min.
-Hva? -Selvsagt, frøken.
Når falkejegeren synger
Det falkejegeren synger
Stikk.
Det er så vakkert
Det falkejegeren synger
Når falkejegeren synger
Hun er flott, men aldri om jeg drar til alle byer i Toscana
for å finne mannen vi begravde i hagen.
Det er en annen løsning.
Hvordan går det, herre?
Flott.
For en fantastisk kveld. Teknisk sett min første militære seier.
Du så dem.
Tenk om jeg ikke grep inn, hva de kunne gjort.
Voldtekt.
De kunne voldtatt meg.
Har du utøvd vold, Dioneo?
Jeg må ofte det, for pasientenes beste.
Det minner deg på hvordan det er å være mann.
Filomena tok meg til siden for å gratulere med mitt mot i bruduljene.
Sånn flørting med en kvinne er det jeg trenger.
En drink for det som plager meg.
Kanskje hun er ulik alle de andre.
Jeg skal kurtisere Filomena.
Gitt din forståelse av kvinner og deres natur,
overrasker det meg at du begir deg ut på noe så risikabelt.
Du har et godt poeng.
Jeg er nesten trist. Skulle ønske jeg bare kunne like henne.
Men det ville vært en bjørnetjeneste for begge.
Absolutt. Jeg er glad du føler deg styrket,
men husk at du trenger hvile.
-Og te. -Jeg trenger bare det som er inni meg.
Jeg føler jeg kan gjøre alt. Jeg er på topp!
Å nei!
Ja!
Jeg fløy.
Elskling?
Elskling, det var overveldende.
Jeg tror forresten ikke Gud har forlatt oss.
En konklusjon jeg trakk.
Men alle dør, selv kardinalen.
Ja, jeg kan være enig i at Gud kan være sint på menneskene.
Kanskje vi bygde for få katedraler. Eller for mange.
Hans veier er jo uransakelige.
Kardinal Agnolo glemte det, og se hva som skjedde med ham.
Knerta av en kvinne.
Kardinal Agnolo ga meg min første nattverd.
Vel, den teller vel uansett?
Elskling…
…hva er i fanget ditt?
Kardinalens tå.
Jøss. Ok.
-Hva er planen din med den? -Jeg vet ikke.
Den er så liten, og jeg føler meg bare så alene.
Jeg er her, elskling, du er aldri alene.
Jeg skal kvitte meg med den, ok?
Jeg er mer eller mindre sinnssyk, hva?
På en…
På en flott måte som jeg forguder.
Å, pokker.
Panfilo!
Jeg er i en brønn!
Panfilo!
Noen?
Gud?
Opp med deg. Mye å gjøre.
Sirisco har planer med Pampinea i dag, så han er borte, og hennes Misia også.
Mye jobb. Bare oss, Licisca.
Jeg har tømt pottene og gjort mye oppe.
Jeg trenger vann.
Ikke la øsen røre leppene dine.
Det bringer ulykke og er ekkelt.
Ok, kom hit. Kom hit!
Myke hender.
Er du…
Ja?
Glem det. Vask deg. Vi må jobbe.
Ikke noe som en dag med graving for å koble beina dine til jorden.
Gå til det gresskledte området på marken, 30 skritt forbi stien.
Fin, myk grunn. Minst fem fot dypt.
Om du ikke vil gjenta det når ulvene graver ham opp.
Faen.
Neifile?
God morgen, Sirisco.
God morgen, herre, håper du likte frokosten.
Har du forresten sett min brud i dag?
Å nei, det har jeg ikke.
Men slapp av, det er veldig trygt her.
Innbruddet i går inspirerte ikke til tillit.
Nei. Og etter det satte jeg min sterkeste mann til å holde vakt.
Og min svakeste mann. De er én mann, så…
Kunne vi vurdert å gjøre noe mer?
-Noen våpen? -Ja.
En våken person?
La oss ikke sette villaen i fare med uvørenhet.
Ja. Absolutt. Men ikke bekymre deg for din kone.
Se, våre hager er vakre og innbydende.
Det er mange steder å gå seg vill.
Jeg er så lei av å vente, ikke sant?
Etter i går kveld, må jeg bare møte min Leonardo.
Da den banditten tok tak i meg, så jeg hele mitt lange liv i revy.
Uansett, vi kan ikke returnere før vi har funnet min trolovede.
Hvorfor sakker vi ned?
Hvorfor stopper vi?
Herregud, Misia, om det er banditter som vil prøve å utnytte oss,
kan du ta dem?
-Ja. -La dem ta deg.
Så det blir lettere?
Sirisco?
Hvorfor gir du meg en and?
En andunge, min santen.
Vi tenkte den ville roe deg litt.
Roe meg om hva?
Vi har noen nyheter
om Leonardo.
Men han var min siste sjanse.
Jeg skal holde anda. Takk. Ja.
Kjolen og medgiften og alt.
Misia.
Og faren min var så glad for å se meg dra.
"Endelig din tur", sa han.
-Det var min tur! -Å, din tur.
Hold anda, ja. Hold anda.
Lykke.
Vakker.
Min kjære, min kjære
Vi har en plan
-Min kjære, min kjære -Kjære
-Vi har en plan -Vi har en plan
For en vakker dag. Skal vi gå ved oliventrærne?
Hvorfor det?
For gøy.
Ja, vel… Nei, jeg har en agenda.
Frokosten var ekstra god i dag.
Ja, deilig. Smakene var…
Den kunne jo ha vært bedre.
Hvordan var barndommen din? Flott?
Vel, den var jo selvsagt veldig ille.
Men en fordel med å være sykelig, var at jeg kunne studere historie.
En bedre bruk av tiden enn å leke pølsebrigade på gaten
eller få venner.
Sa jeg at jeg er en verdensledende ekspert på romernes krig i Makedonia?
Du antydet det kraftig.
Jeg vil gjerne forlyste deg
med den fullstendige historien om krigen om Aitolia.
Herlig.
Det var da direkte av deg.
Å, jeg beklager, Tindaro.
Jeg lot meg rive med.
Jeg er bare så desperat etter intellektuell føde.
For et privilegium å bli opplyst av deg, signore.
Ja, vel…
Herregud, hvem andre skal gjøre det?
Dioneo!
-Hallo, doktor. -Frøken.
Dioneo, begynn.
Litt musikk for å gjøre faktaene lettere å absorbere.
For deg.
Romas forhold til Makedonia
ble uklart grunnet resultatet av den andre punerkrigen.
Hannibal oppfylte jo sitt livslange løfte til sin far
om å aldri tilgi romerne. Skulle drept ham da de kunne,
da han var en nyfødt i fangenskap.
Spania her. Ingen marine påkrevd.
Kartago her.
Og om Hannibal sparket Saguntum, selv den fjerde…
Og kjære Gud, en grunn til.
Du er veldig allmektig og veldig stor.
Så hvor skulle du dra, om du forlot flokken din?
Ingen gjemmesteder.
Neifile?
-Hei. -Herregud, du er i brønnen.
-Går det bra? Er du skadet? -Jeg er våt.
Jeg har mange spørsmål, men først, la meg hente et tau.
-Vent. -Jeg klarer meg.
Ikke redd meg.
-Hva? -Jeg trenger ikke å reddes av deg.
Jeg må reddes av Gud.
Dette blir vel ikke som da du tente på den busken?
Nei, jeg tester Gud.
Om han ikke har forlatt meg, lar han meg ikke forgå i en brønn.
Han vil redde meg på et vis, og det vil være et tegn.
Elskling…
…hva om jeg er tegnet?
Kom an, du er ikke tegnet.
Du er mannen min, du elsker meg.
Klart du ønsker å redde meg.
Det beviser ingenting.
Så du kommer bare for en sendt av Gud?
Eller et mirakel.
Som en magisk trapp eller et plutselig hellig vindpust
Hvordan var frokosten?
Deilig.
Syltetøy, agurkurt. Jeg tok av ekstra honning til deg.
-Jeg ordner en kurv. -Nei, jeg klarer meg.
Jeg tok grisen da jeg gikk.
Hva om han ikke redder deg?
Kjære, hvorfor nevner du det?
Ok, elskling, jeg krysser fingrene.
Jeg ber for deg. Ha en flott dag.
Ok.
Og nå, et dikt til din ære,
i terza rima, som jeg har hørt er på moten.
Jeg henger med hodet og ber om at du ser mitt kyske, lille liv.
Er visst rundt lunsjtider.
Må vi vente til skumringstimen?
-Ja. -Ja.
Hvordan var Leonardo?
Hyggelig.
Så hyggelig.
Kan du beskrive ham mer?
Ekteskapsmegleren sa noe, men jeg sluttet å lytte da hun sa han ville ha meg.
Ja, selvsagt.
Vel, han elsket villaen sin.
Men han elsket Venezia mer.
Å, som han elsket Venezia.
Vi møttes der. Jeg var forvalter for et lite sted.
Et hvilehjem for kvinner.
Eller for menn, egentlig. Kvinnene hvilte ikke så mye.
Men så tok han meg med til Villa Santa,
og når han reiste, tok han alltid med en ny bok til meg.
-Lærte meg å lese. -Kan du lese?
Han låter kjekk og rik.
Ja, han er ganske rik.
Han arvet villaen da han var ung, og han har bygget på den siden.
En god, kristen mann.
Han var høylytt.
Ekstremt høylytt.
Stemmen hans gjallet når han snakket, og han hadde et bredt smil…
Hva var favorittfargen hans?
-Blå. -Blå! Misia, blå!
-Vi har tenkt på blå! -Jøss. Så fantastisk.
Blå. Som om dere hadde et bånd før dere møttes.
Blå.
Vet du noe annet? Han elsket rødhårede kvinner.
Han håpet du hadde rødt hår.
Jeg vet det.
Over til neste aktivitet, der jeg igjen skal opptre for deg.
Fantastisk.
Jeg vet hvor fikserte kvinner er på fysisk skjønnhet.
-Jeg skal gi deg det du vil ha. -Vet ikke hva du snakker om.
Du vil ønske å se kroppen min bevege seg.
Dioneo, nå skal vi vise Filomena
hvordan Filip 5. knakk under presset
fra den store Titus Quinctius Flamininus i Thessalia.
-Ja. -Vi trenger pinner.
-Frue. -Å, ja. Takk.
Au! Herregud. Hvorfor ga du meg den med det spisse opp?
Begge sidene er spisse.
Hold kjeft, makedonske kjøter, og kom deg i posisjon.
Jeg skal rive deg lem fra lem.
Å, god ide. Veldig virilt.
-Ja. -To menn fulle av sæd.
Herregud.
Ja.
Dukk.
Makedonerne hadde satt romerne i en umulig knipe.
Men så slo de tilbake.
Hurra, romere!
Bu, makedoniere.
Ok, allmektige Gud, som jeg stoler helt og fullt på,
la oss prøve noe annet.
Jeg vet at du vil redde meg,
men nå synker jeg.
Jeg synker!
Gud, det var nære på,
men du gjør meg sterkere.
Ok.
Det holder.
Nok et dikt. Vil det glede deg, Gud?
Inn. Pang.
Jeg ba deg tilbringe dagen med meg fordi du er den første kvinnen
jeg ikke har funnet vederstyggelig.
Takk.
Det er tøft å være en rik mann som meg. Lukten av penger gjør kvinner ville.
-Men det er selvsagt bare vitenskap. -Jeg kan ikke forstå hvordan du har det.
Vi er skapninger som renner over av begjær.
Unnskyldning godtatt.
Men du er så mye mer enn pengene dine.
Du er intelligent, sterk og kjekk.
Stakkars deg.
Du må ha så mange kvinner etter deg at du må slå dem bort med en stokk.
Hva?
Nei.
Hvorfor sier du det?
Jeg mente bare…
-Erter du meg? -Nei.
Din løgnaktige smiger vil ikke trollbinde meg mer.
Jeg lyver ikke. Jeg…
Du er kjekk.
Din vakre hudfarge, ditt bølgete hår.
Håret mitt er ikke bølgete, det er krøllete.
Jeg visste det.
-Du håner meg utendørs. -Jeg…
Jeg…
Dioneo, si til denne frekke kvinnen at jeg ikke tåler spott.
En manns spott fikk det til å klikke for meg.
Tungen hovner. Bred som en appelsin. Får ikke puste.
-Du blir hengt for dette. -Herre, pust dypt. Ok.
Tunge.
Bra. Øyne.
Du overlever.
-Er du sikker? -Absolutt.
Hva med den hånende, onde skapningen?
Kvinner er sånn.
Blendet av følelser. Hun mente ikke noe vondt.
Hun nevnte håret mitt.
Som en venn, ja, håret ditt er uregjerlig og stygt.
Men som en doktor, kan jeg love deg
at hun umulig kan håne deg.
Filomena synes du er verdens kjekkeste, for hun er forelsket i deg.
Er det sant?
Er du forelsket i meg?
Ja.
Ja, jeg er forelsket i deg.
Som forventet.
Dioneo, kan du eskortere damen inn, så hun kan gjøre seg klar til middag?
Jeg må sitte her og tenke over dagens hendelser
i fullstendig stillhet og ensomhet. Men om du ser snacks, ta det med.
Greit.
Farvel, Filomena.
Ikke la din kjærlighet til meg blende deg så du faller i trappen.
Du må se for å kunne gå i trappen.
-Det er jo veldig morsomt. -Ja visst.
Sjarmerende, signore.
Som du ser, holder jeg min del av avtalen.
Jeg også.
Vit at jeg syntes det var forfriskende.
Kjærlighet er pussig.
Den har en ekthet i seg.
Ekthet i kropp og sinn.
Hvordan den kan flytte deg fra kroppen din og la deg sveve i himmelen.
Trykke tærne mot skyene.
Jeg hadde en hest jeg elsket så mye.
Så mye.
Jeg sov i stallen med henne når hun var syk.
Hun skulle aldri lure på om jeg var der for henne.
Jeg var der i timevis. Timevis.
Glemte å spise. Vi delte vannet hennes.
En hel dag, ingen mat.
Jeg snublet til tjenernes rom etter brød og øl,
og da jeg kom tilbake, var hun borte.
Som om hun ville skåne meg for øyeblikket.
Kanskje det ikke var en mening. Det…
Det bare skjedde.
En dag ble til neste.
Livets mest ekte kjærlighet, borte på et blunk uten et siste kyss.
Ja, vel, vi må jo alle bare komme over det, ikke sant?
Ingen liker overdramatiske folk.
Kom, tiden er inne.
Tørk tennene mine.
Gud?
Frøken Neifile, er det deg?
Nå skjønner jeg hvorfor Gud ba meg gå hit.
Ta hånden min.
Sendte Gud deg?
Absolutt.
Han er en rakker. Jeg visste det.
Hvordan viste han seg for deg?
Som en søyle, eller en sky?
Som en stemme i hodet mitt.
Ja, den sa: "Gå, Dioneo, til den gamle brønnen, og redd jenta der.
Amen."
Guds stemme.
Var den dyp og røslig? Klar som et horn?
-Hvordan er temperaturen? -Skjelver enda.
Jeg frykter at blodet ditt er kaldt. Kaldt som vannet.
Jeg må overføre noe av min varme til deg.
Jeg skjønner.
Takk for offeret.
-Det føles veldig varmt. -Bra.
Og der?
Og hvordan føles det?
Ja.
Og der?
Jøss. Og nå er jeg for varm.
Takk for hjelpen.
-Flott, kona di. -Jeg ba deg ikke ta av skjorta.
Gud gjorde det.
Kjære, reddet Gud deg virkelig?
Ja. Han sendte Dioneo.
En stemme snakket til ham.
Jeg tenker meg at Guds stemme er litt sånn: "Hallo, doktor."
Men kanskje mer stakkato. "Hallo, doktor."
Jeg vil høre, men vi er sene til middag.
Kle deg fort, vi må ikke la de andre vente.
Neifile?
Ja.
…derfor er Averroës kommentar om Aristoteles' teori om bevegelse
særlig interessant for meg.
Jeg liker hans dynamiske refleksjoner om renslighet.
Jeg skjønner ikke noe av det du sier.
Selvsagt ikke. Så du er heldig som har meg.
For jeg forstår hva jeg sier.
Kunngjøring, ærede gjester!
-Og nå har vi den mest… -Visegrev Leonardo og jeg har giftet oss!
Ja.
La oss feire.
-Vin! -Jepp.
Vi fant ham i Prato.
Han hjalp en gruppe barn å lære å bruke en mølle.
Han har et digert hjerte.
Fantastisk.
Så dere bestemte dere der og da? Så romantisk.
Så utrolig irrasjonelt.
Vår kjærlighet var umiddelbar, han måtte gifte seg med meg der og da.
I en strøm av lidenskap og hengivenhet til Gud,
inngikk vi unionen foran Gud i en liten kirke.
Og så knyttet vi selvsagt bånd som mann og kone, bare vi to.
Det var vakkert.
Alt jeg har ønsket meg.
-Eller hva, Misia? -Absolutt, det var helt nydelig.
Helt nydelig.
Og dere vil ikke tro deg, han hadde på seg noe blått.
Han hadde på seg noe blått. Favorittfargen vår. Ja.
Det er perfekt. Virkelig.
Kommer han hit snart?
Å, ja.
Han måtte kjøpe noe glass i Venezia, men så kommer han.
Men foreløpig er det bare meg.
Ja, bare husets frue.
Helt alene.
Er alt i orden, Pampinea?
Du mener nok "visegrevinne".
Å, det er… Det var min feil, visegrevinne. Beklager.
Jeg har det flott.
Jeg har det flott. Ja…
Jeg… Øynene mine er hovne etter gråtingen.
Ja, selvsagt, men det er lykketårer.
Bare…
Lykketårer, ja.
Mer vin!
Hallo.
Ja.
Ta deg god tid.
Gjør det.
Nei takk.
Gjør det.
Men gjør det.
Len hodet bakover.
Opp, høyere.
Trenger den vakre jomfruen å reddes igjen?
Frøken, jeg ventet deg ikke.
Jeg blir hengt for dette.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten