Hyvää huomenta, oi varakreivitär. Herra on suonut meille upean päivän.
Aamujuustot tekevät siitä vielä paremman. -Tietysti.
Tässä.
Täältä tulee.
Syön itse omat juustoni!
Kuinka valmistelut sujuvat?
Viini on maustettu,
ja Leonardon palkintohaukka on päässyt jo lentämisen makuun.
Morsianta juhlitaan siis tänään kerrassaan iloisin menoin.
Haukka! Toivottavasti sen nokka on juhlallinen.
On toki.
Mikä tuo on?
Olen kaiken lisäksi valmistanut -
ilonpidon ja hyvän tahdon pontimeksi kruunun -
päivän voittajalle.
Näyttää suruseppeleeltä. -Ei.
Se on kruunu. -Liian iso.
Kautta Homeroksen, se on voittajan seppele!
Viihtyvätköhän muut? -Tietenkin.
Kaikki ovat ihastuksissaan, kun sallitte muidenkin nauttia morsiusjuhlistanne.
Mietin, olisikohan Leonardo toivonut…
Tänään ei puhuta vainajista,
vaan juhlitaan teitä, Villa Santan morsianta.
Vain teidän toiveillanne on tänään merkitystä.
Tuntuu oudolta juhlia häitä, vaikka sulhasta ei näy mailla halmeilla.
Voisitko lopettaa?
En voi, Filomena.
Et voi vain laiskotella.
Pidä rooli päällä. Muut palvelijat huomaavat, jos et tee osaasi.
Muualla pidän roolin päällä,
mutta täällä suljettujen ovien takana en lotkauta sinulle korvaanikaan.
Enemmän huomiota herätät itse tuon typerän retiisinutturasi kanssa.
Lemmenpuremako?
Tai ehkä paljastat meidät yöllisillä panoretkilläsi Tindaron kamariin.
Kaikkea muuta. -Harrastit seksiä.
Mitä juonit?
Aiotko valloittaa Tindaron loikkaamalla hänen kalunsa päälle kuin akrobaatti?
Jätä hiukset auki, ääliö.
En maannut Tindaron kanssa.
Vaan Dioneon.
Mitä? Miksi?
Hän on puoleensavetävä. -Eikä ole.
Kyllä on. Kaikkihan sen näkevät.
Kuvitteletko aatelispuvun antavan luvan mihin tahansa?
Avaat jalkasi alempiluokkaiselle ja kampaat hiuksesi todella rumasti.
Yhteiskunnassa on sääntöjä.
Itsehän juuri sanoit, että ovien takana teemme, mitä tahdomme.
Muiden nähden kosiskelen Tindaroa.
Se mitä teen Dioneon kanssa pimeässä,
vieläpä kolmesti, on oma asiani.
Ja Dioneon. Mutta hän pysyy hiljaa.
Paras olisi, tai muuten saamme täältä lähtöpassit itsekkyytesi vuoksi.
Ylenkatsot minua, mutta itse en ikinä toimisi kuten sinä.
Et niin, koska mies puuttuu.
On aamiaisaika, Licisca.
Herää!
Herää, Dioneo! Käsken lopettaa nukkumisen heti.
Mikä hätänä?
Heräsin linnunlauluun ja tunsin muljaisun sydämessäni.
Silti hymyilet.
Kyseessä lienee rintapakotuksen ja irvinaamataudin yhdistelmä.
Mitä? -Käytin lääketieteellisiä termejä.
Oireeni johtuvat rakkaudesta.
Filomena on muuttanut minut.
Vielä eilettäin olin toinen mies. Varuillani ja täynnä epäluuloa.
Nyt maailma on kirkastunut. Kuten silmäsi. Kaksi suurta, kaunista silmää.
Iloitsen puolestasi.
Hän on herättänyt tunteeni eloon.
Jopa hänen sieraimensa ovat täydelliset. Sääli, että niitä on vain kaksi.
Kuinka pian voin kosia häntä? -Kosiako? Se…
Tindaro, lääkärinä ja läheisenä ystävänäsi minun on todettava,
ettei se nainen sovi vaimoksi. Sieraimet kielivät eläimellisestä himosta.
Hän on kevytkenkäinen, helposti kellistettävä.
Kokemuksesi vähäisempien naisten kanssa estävät sinua näkemästä täydellisyyttä.
Olet väärässä hänestä. Tunnen sen.
Ei Filomena ole himojen riivaama. Hän on se oikea.
Ovi koputtaa.
Palvelijat!
Päivää.
Onko tilanhoitaja paikalla? -Sirisco! Viestintuoja!
Mitä uutisia?
Tuon varakreivi Leonardolle tiedon hänen isotätinsä kuolemasta Rovigossa.
Ikävä paikka kuolla.
Tämä on kamala uutinen. Lungarno-suvun vesalle Panfilolle…
Tosiaan. Teillä on isänne leuka. -Olemme komeaa sukua.
Ikävää, että teillä on ollut vastoinkäymisiä.
Lomalla niitä ei mietitä.
Kiitos uutisista…
Andreoli.
Tilanhoitaja maksaa ensi kerralla. En pidä rahaa mukanani.
Näkemiin.
Kaikkiko? -Pankki on ottanut haltuunsa kaiken.
Kotimme ja varastomme. Oletettavasti myös turkiskokoelmani.
Entä laivat? -Joka ikisen.
Arvasin ruton johtavan rahanmenoon, mutta hän on tuhlannut typerästi.
Olet aina ollut fiksumpi kuin hän. Hänen olisi pitänyt kuunnella neuvojasi.
Kuten minä teen.
Olemme nyt kodittomia,
joten meidän on turvattava tulevaisuutemme luomalla yhteyksiä.
Tindaro on käsittämättömän typerä, mutta voimme hyödyntää Filomenaa.
Pampinea on oikeastaan ainoa, joka voi häätää meidät täältä.
Mahtaako hän olla mieltynyt meihin? -Tietenkin. Hän pitää meistä kovasti.
Pitääkö? Sanoiko hän niin?
Varmasti hän pitää meistä niin kuin kristityn kuuluukin.
Olemme kaikki samaa Luojan luomaa pörröistä lammaslaumaa.
Tässä tarvitaan ehkä yleistä lammastasoa syvempää kiintymystä.
Pampinean tulee ylistää meitä aviomiehelleen.
Hän tahtoisi varmaan kuulla ihmepelastumisestani.
Hän takuulla riemastuisi.
Jospa pidetään kokemasi ihme vain meidän välisenämme.
Hyvä on. Yritän olla puhumatta hurmiollisesta pelastumisestani.
Kokoontukaamme suureen saliin, sillä juhlallisuudet ovat alkamassa.
No niin.
Ovela merirosvo Paganino teurasti tuhat miestä -
ja menetti järkensä.
Rakkauden tähden.
Bravo!
Hyvää kerrontaa. Pari notkahdusta tosin oli.
Mahdatko ansaita voitonkruunun?
Se jää nähtäväksi. -Minä saan kruunun.
Upean morsiamen suosiota ei päihitä mikään.
Kohottakaamme malja morsiamen häikäisevälle kauneudelle.
Sillä lailla. Palvelustyttö.
Muistakaa, että tarinoiden tulee käsitellä puhtautta.
Tarinani jatkuu vielä.
Paganino oli tuonut Monacosta jalokiviä, mutta yhdenkään korun kauneus -
ei vetänyt vertoja sinulle,
Filomena-neito.
Silti,
kun ajattelen sinua,
näen tämän.
Tindaro, tuo on… -Sinun.
En mitenkään voi ottaa sitä. -Se on sinun, kesähedelmäni.
En kaipaa lahjoja. Tahdon ainoastaan sinut.
Se, ettet tahdo korua,
todistaa, että ansaitset sen.
Ansaitsen kyllä kaikkein parasta.
Hienoa.
Panettaako leidiä? -Mitä sanoit?
Janottaako?
Hyvä tarina, Tindaro.
Viimeinen osio ei tosin kuulunut tarinaan, joten rikoit sääntöjä.
Ei kruunua siis. Seuraavaksi Neifile.
Mitä? En tainnut… Mistä on kyse?
Ehkä varakreivitär voisi viihdyttää meitä tarinoista parhaalla.
Kertomalla hääpäivästään.
Toki. Ilman muuta.
Se oli -
eilen. Muistan hyvin.
Leonardo vei minut…
Suolle. -Aivan, suolle.
Mitä? Ei se ollut suo.
Vaan torni. Hän vei minut beigenväriseen torniin.
Rakastan beigeä.
Leonardo sanoi häikäistyneensä…
Hymystänne. -…huikeasta kauneudestani.
Se täytti hänen sydämensä, eikä hän voisi hylätä tällaisia kasvoja.
Sitten hän suuteli minua ensi kertaa.
Ja hän sanoi: "Nautin tästä." -"Nautin tästä kovasti."
Tämän ihanan tarinan kertominen teki minut nyt kovin iloiseksi.
Ilahdutin itseäni, joten olen tämän pelin voittaja.
Mitä? -Sitten seuraava.
Anteeksi nyt… -Missä Sirisco on?
Säännöt on syytä tehdä selviksi.
Olen sika!
Paetkaa sen munaa!
Muna tulee, varakreivitär.
Naurakaa. Sirisco! Misia!
Tämä on hauskaa! Ilakoidaan!
Meillä on valtavan hauskaa!
Hyvä! Jännitys kasvaa kasvamistaan.
Ei se ollut…
Kiitos. -Hyvin pelattu.
No niin, näyttäkää.
Selvä.
Seuraava peli.
Mitkä tämän pelin säännöt ovat? -Misia.
Voisit kävellä tavallisemmin.
Kohottakaa vasen käsivarsi ylös.
Haukka tekee ilmassa kaarroksen -
ja nappaa sitten lihamöykyn ansiokkaimmasta kädestä.
Jännittävää.
Katsokaa ja ihailkaa mitä uljainta näkyä.
Lennä, Fortuna. Lennä!
Tule takaisin!
Fortuna!
Mikä sen ihanampaa kuin tarjota sormensa petolinnun revittäviksi?
Raa'asta lihasta tulevat aina mieleen omat sisälmykset.
Millaista olisi pitää niitä käsissään?
Haluaisin kokeilla, jos ei tarvitsisi kuolla ensin.
Olet outolintu. -Minäkö?
Olenko? -Mitä? Et.
Miltä tuntui, kun Herra kutsui sinut pelastamaan minut?
Virkistävää pitää kättä ylhäällä.
Tuntuiko se miellyttävältä? Niin kuin kutinan raapiminen antaumuksella.
Mitä te nauratte?
Muistitko tarinan vai tuijottelitko vain tohtoria?
Ei sellaisesta ollut kyse.
On minulla tarina. Jumalan omistautumisesta lapsilleen.
Neito oli kerran pahasti hukassa. Hän putosi kaivoon.
Jumala kuuli neidon rukoukset ja lähetti paikalle uljaan soturinsa,
joka nosti neidon vedestä vahvoilla käsivarsillaan -
ja piteli tätä tiukasti.
Niin tiukasti,
että Jumalan läsnäolo tuntui neidon kehon joka sopukassa.
Jotain hän nähtävästi ainakin tunsi sopukoissaan.
Oletko sinä se himokas neito?
En minä ole himokas. -Entä jos olisikin?
Olen hyvin hurskas. -Ei siltä vaikuta.
Ainakin varakreivitärtä hurskaampi. Tiedät kai, että ylpeys on synti.
Päivä on ollut pitkä. Paras palata sisälle.
Leonardon palkittu liitopeto on vielä liikkeellä.
Sanojesi mukaan Leonardo on hyvin vieraanvarainen,
joten hän toivoisi meidän nauttivan kartanostaan.
Mihin panen lihamöykkyni?
Seis!
Olette nähtävästi unohtaneet, että teidät toi tänne Leonardon kutsu,
joka on kumottavissa.
Heittäisitkö meidät ulos? -Kyllä! Tämä on minun kotini.
Eli jos tahdotte takaisin kulkutaudin riivaamaan Firenzeen,
se järjestyy!
Fortuna! Tule tänne! -Haluan sen!
Voitinko minä, varakreivitär?
Tuloksena on näköjään tasapeli.
Peli päättyi!
Pyydä anteeksi.
Mitä? -Puhuit sivu suusi.
Et voi sanoa ylempiesi edessä, mitä sylki suuhun tuo.
Silti tein niin, joten mitä ilmeisimmin voin.
Pampinea pompottelee sinua, miten tahtoo.
Vähän niin kuin sinä tuota märkäluutaasi.
Tämä on moppi.
Toitko viestin sioille? Tiedän, mikä niiden läheisten kohtalo on.
Se on -
maukas.
Tarvitsin lepotauon.
Ulkomaailmassa on helvetti irti.
Sinut voidaan mestata tunkeilusta.
Jos pidät salaisuuteni,
minäkin pidän sinun.
Vaimosi kaiketi heittelehtii paraikaa vuoteessaan -
kosketustasi janoten.
Enpä usko.
Kadehdin sinua.
Voit matkata paikasta toiseen vailla rasitteita.
Ja tehdä, mitä tahdot. -Sitäkö sinä kaipaat?
En enää tiedä.
Mitä sitten kaipasitkaan aiemmin tai kuka olitkaan,
nyt sillä tuskin on enää merkitystä.
Miten niin? -Olen käynyt tuhansilla ovilla.
Olen nähnyt ylhäisten naisten kantavan lapsia nimettömiin hautoihin -
ja rahvaan valtaavan linnoja.
Jos tämä kulkutauti on meille mitään opettanut,
niin sen, että on syytä valita, mitä puolia itsessään tahtoo vaalia -
ja mitkä hylätä.
Sisään.
Sinä.
Loistavaa. -Pyydän anteeksi tämänpäiväistä.
Fortuna on ollut oikukas.
Stratilia syyttää ruokavaliota, minä taas kuunkiertoa.
Miksi tulit?
Tiedän, että tänään oli haastava päivä.
Kaiken tämän myllerryksen keskellä en ole tullut kertoneeksi,
miten iloinen olen, että saavuitte.
Kartano ei ole mitään ilman rouvaansa.
Tässä.
Mikä tämä on? -Varakreivin luonnoslehtiö.
Satuin löytämään sen ja päätin tuoda sen teille.
Ehkä se kertoo teille jotain hänestä. Hyvää yötä, varakreivitär.
Ei.
Jää tänne. Sinähän tunsit hänet parhaiten, eikö totta?
Kyllä. Niin tunsin.
Voisitko?
Toki.
Eläväistä kuvastoa.
Leonardo rakasti maaseutua. Etenkin kukkuloita.
En saa merkityksestä kiinni.
Sellainen hän oli. Hänen taiteensa on kuin mystistä runoutta silmille.
Lisää kukkuloita. -Mielikuvituksellista.
Hän puhui teistäkin, varakreivitär.
Niinkö? -Kyllä vain.
Lausuiko hän kohteliaisuuksia?
Hän kuvitteli kauniit silmänne,
lainehtivat kutrinne -
sekä teidän -
palavan halunne avioitua.
Olisiko hän rakastanut minua?
Olisi kyllä.
Syvästi.
Mitä muuta hän olisi tehnyt?
Hän olisi katsonut teitä.
Ja -
syleillyt teitä.
Hän olisi…
Suudellutko? -Niin.
Miten Leonardo olisi suudellut minua?
Tällä tavalla.
Käytä sitä. Se pukee jaloa kaulaasi.
Mauton kapistus. Inhoan sitä.
Oli yllätys nähdä sinut taas ovellani.
Miellyttävä yllätys toki. -Miten niin?
Yleensä aatelisnaiset tuntevat häpeää -
pettämisestä. Kokemukseni mukaan.
En ole lupautunut kenellekään. Olen vapaa nainen.
Käyttäydyt tosiaan vapautuneesti. Se on vangitsevaa.
Olet erilainen,
mutta toisin kuin Tindaro luulee.
Mitä hän luulee? -Että olet planeetan ainoa hyvä nainen.
Etkö ole samaa mieltä?
Enkö ole hyvä -
ja houkutteleva -
ja ainoa tavoittelemisen arvoinen nainen?
Saatat ollakin.
Herra, vapauta minut houkutuksista.
Mutta kertoisitko, miksi valitsit Dioneon lähettilääksesi?
Vankka varsi ja voimaa uhkuvat käsivarret.
Tulisiko minun…?
Voi ei.
"Minä olen muuri, ja rintani ovat niin kuin tornit."
Pahus.
"Siitä minä olen hänen silmäinsä edessä niin kuin rauhan löytäjä."
Olet tyrmäävä.
Ruokaa! -Päästäkää sisään!
Antakaa ruokaa! -Päästäkää sisään!
Häipykää täältä! Meitä on 30 miestä!
Antakaa mitä vain. -Vettä!
Päästä minut niiden kimppuun, Sirisco!
Ei, minä hoidan tämän! -Päästäkää sisään!
Paskiainen! Osuit ystävääni.
Päästän kohta koirat irti. -Häivytään täältä.
Ensi kerralla käytän kiehuvaa öljyä!
Onnistuimme!
Jopas.
Hienoa työtä.
Mitäs tuosta. Kiitos nyt sitten.
Anteeksi.
Toimin tietenkin kartanonrouvan parhaaksi.
Varakreivittären.
Hän pyrkii suosioonne julkisesti ja yksityisesti.
Pidä sinä suusi.
Häätikö Sirisco tunkeilijat yksin?
Mitä talon muut miehet tekivät? Tindaro.
Panfilo. Dioneo. Olette pelkureita.
Jätitte vanhan hölmön kohtaamaan öykkärit yksin.
Olette säälittäviä. Hyödyttömiä.
Suojelin kartanoa mielelläni. Herrat olivat nukkumassa.
Sinä et ole tämän talon isäntä!
Selvä.
Eli -
petiin siis.
Misia.
Oletko tullut hulluksi? Höpiset jotain julkisesta ja yksityisestä.
Mitä jos joku kuuli?
Olin harkitsematon. Iloitsen vain onnestanne.
Misia!
Leonardo on sydämeni ainoa valittu.
En välitä mistään muusta.
Luulin sinun ymmärtävän jouduttuasi jättämään sen tytön.
Hänen nimensä oli Parmena.
Voi sinua.
Nyt ymmärrän tuskasi.
Se on hämärtänyt käsityksesi siitä, miten tulee toimia.
Älä näyttäydy minulle -
ennen kuin olet taas se Misia, jota tarvitsen.
Hyvä on, padrona.
Meidän pitää puhua, Pampinea. -Mitä teet huoneessani?
Ei.
Eikö?
Kerjäläiset onnistuivat lähes murtamaan portin.
En saanut tänään pyytämääni suolaista aamiaista,
vaan puoliksi makean.
Virheidesi vuoksi pohdin, voitko toimia tilanhoitajanani.
Sanasi ovat ikävää kuultavaa.
Luulin tuottaneeni sinulle mielihyvää varakreivin puutteessa.
Sinäkö?
Et ole tuottanut minulle kertaakaan mielihyvää.
Olet pelkkä väline,
jonka kautta voin kokea Leonardon rakkauden.
Pysy tästedes poissa kamaristani.
Kyllä, Pampinea. -Sinulle olen varakreivitär.
Pyydän anteeksi, varakreivitär.
Minä -
en ole ollut täysin rehellinen.
Tosiasiassa Leonardo ohjeisti naimakauppiasta -
hyväksymään kenet tahansa, jolla on hyvät myötäjäiset ja kohtu.
Etkö ole miettinyt, miksei hän halunnut tavata ennen kihlausta?
Hän kuuli luonteestasi -
ja tiesi, ettei voisi solmia liittoa, jos tapaisi sinut.
Panfilo.
Niin, kulta?
Minulla on ollut syntisiä ajatuksia.
Antaahan Jumala ne anteeksi?
Aivan varmasti.
Itsehän Hän on ne mieleesi ujuttanut.
Siltä se tosiaan tuntuu. En voi hallita niitä.
Luota Jumalan opastukseen kuten aina ennenkin.
Tohtori.
Minulla on asiaa.
Pahoittelen, minulla on tärkeää tekemistä.
Onko Filomenaa näkynyt? -Asiani on tärkeä.
Hyvä on.
Jumala tahtoo, että otat minut aviolliseen tapaan.
Asialla on kiire.
Padrona, en halua loukata…
Neifile.
Ei Jumala halua minua vuoteeseesi. Sinä itse haluat.
Ei, tämä on hurskas tunne. Aivan varmasti.
Nunnat opettivat sinut häpeämään kehollisia tuntemuksiasi.
Jos Jumala vihaisi himoa,
Hän olisi voinut tehdä seksistä äärimmäisen kivuliasta -
tai paljon haisevampaa.
Olen tehnyt sen kerran. Tahtoisin tehdä sen uudestaan sinun kanssasi.
Jonain toisena päivänä olisin heti valmis. Nyt ajatukseni ovat toisaalla.
Niin.
Tuo ei ole sallittua. -Juo nyt vain.
Liian hiljaista. Sano jotain.
Kuten mitä?
Mitä tahansa.
Kerro jokin salaisuus.
Mutta se ei saa liittyä emäntääsi, vaan sinuun itseesi.
Miksi?
Aiotko pilkata minua?
Kerro, niin se selviää.
Hyvä on.
Kynteni lakkasivat kasvamasta ajat sitten.
En tiedä syytä.
Todella iljettävää.
Mitä sinulla on päässäsi? -Halusin vain ilahduttaa itseäni.
Varastin sen.
Pampinealtako? -Niin.
Hienoa. -Varakreivittären hevoselta oikeastaan.
Pesin sen kyllä.
Filomena kaunoinen,
kanssasi tunnen itseni vapaaksi kaikesta…
Filomena!
Filomena.
Täällähän sinä etanaiseni olet. -Niin olen, etojaiseni.
Ja Dioneo.
Istu, ole hyvä.
Filomena.
Kun ensin kieltäydyit korulahjastani,
varmistuin siitä, että olet tosiaan ainutlaatuinen nainen.
Nainen, jonka sydäntä ei valloiteta ulkokultaisella hemmottelulla.
Näin ollen otaksuin, että vain taiteellisen ilmaisun kautta -
voin riittävän aidosti osoittaa rakkauteni sinua kohtaan.
Mielenkiintoista.
Nainen!
Oot voimaisa niin
Nimesi kuiskauksena keijun nousee pilviin
Oot jalo, aito ja hellä
Rakas Filomena
Tahdon sanoa, ma rappiolle aivan joudun Kun en ole sun lähellä
"Raikuvat aplodit."
Viimeistä kohtaa ei pitänyt lukea.
Miksi kirjoitit niin?
Kaipa minä toivoin, että niitä tulisi.
"Raikuvat aplodit."
Pidin runon lyhyenä, koska tiesin, ettei se olisi hyvä.
Se oli täydellinen.
Kiitos.
Pidän tästä puolestasi.
Se on virkistävä,
vilpitön -
ja kokonaan minun.
Saanko kiittää suudelmalla?
Kevyellä.
Ihoni on paperinohutta.
Kiitos tästä yhteisestä hetkestä.
Tulen tänä iltana kamariisi.
Toki. Pitäisin siitä kovasti.
Tiedän. Siksi sanoin niin. Tai siis tapaamme pian, rakkaani.
Dioneo, asiaa.
Meni melkein täydestä.
En inhonnut sitä.
Tuotako?
Dioneo!
Tuostako sinä pidät?
Teen niin kuin kannaltani on parasta.
Mitä valintani sinulle kuuluvat?
Väitätkö muka, että haluat tehdä rakastetustasi omaisuuttasi?
Ymmärrän.
Päivänjatkoa, padrona.
Erehdyit hänen suhteensa. Tiesin sen. -Totta.
Minähän sanoin.
Et ihan.
Entä tämä? -Se on hieno.
Myönnä, että erehdyit. Hän rakastaa minua vilpittömästi -
ja peittoaa mennen tullen sinun tuhannet heitukkasi.
Hupaisaa. Tuhlasit aikaasi heihin, kun taas minä onnistuin kerralla.
Olit oikeassa. Aitoutesi vetosi leidin hellään sydämeen, ja nyt hän on sinun.
Uskomatonta, että lankesin rakkauteen. Aitoon rakkauteen.
Kosintaa tuskin enää syytä viivyttää. Sydämemme löysivät jo toisensa.
Näin pianko? -Rakastan häntä.
Jos olisit joskus tuntenut näin, tietäisit, miksi tahdon hänet omakseni.
Taidan valita tämän.
Se on tyylikäs.
Voin vain onnitella sinua rakkaudesta ja yllättäen kohentuneesta terveydestä.
Olen kerrassaan virkeä.
Kuin voimaa uhkuva kukko piehtaroimassa ohrapellossa.
Sepä mainiota. -Kukkokiekuu!
Oot kukonpoika ihana Sä vaikket munikaan
Hienoa. Maistuisiko viini?
Rakkaudelle.
Sirisco.
Häiritsenkö?
Anteeksi.
Ette toki. Onko kaikki hyvin?
Halusin vain kiittää sinua kartanon erinomaisesta hoidosta.
Sepä ystävällistä. Kiitos.
Nukun hyvin, kun tiedän varakreivin morsioineen olevan hyvissä käsissä.
Ja Pampinea…
Syntynyt johtajaksi. Huomaavainen, avokätinen ja täynnä rakkautta.
Niin, hän on kaikkea tuota.
Ja muutakin.
Sirisco. Kun olin poikanen, isäni otti uuden vaimon. Roomalaisen.
Vai roomalaisen. -Lähes hampaaton, mutta vauras.
Sietämätön nainen. Hänen tultuaan suosikkitilanhoitajani hirtti itsensä.
Sama saattaa toistua.
Anteeksi. Puhuin sivu suuni. -Et toki.
Meillä kaikilla on taakkamme.
Jos saan sanoa…
Kartanon pyörittäminen on pohjimmiltaan karmeaa työtä.
Loputonta.
Keskellä yötäkin käydään kimppuun tyhjän takia.
Tyhjän.
"Sirisco, käteeni sattuu. Levittäisitkö juustoni?"
Eikä pyörtymissohvalla pidä torkkua.
Jos joku pyörtyy, hänelle ei ole tarjolla pehmeää alustaa!
Itsekästä. -Mihin säädyllisyys on kadonnut?
Se on poissa.
Kolme hevosta on kuollut, Calandrinolta irtosi puutarhatöissä kynsi,
ummetukseni ei hellitä millään,
mutta rouva se vain ulisee kuolleen aviomiehensä perään!
Leonardo on siis kuollut.
Ei lasikaupoilla käyminen voi kestää ikuisesti.
Ketkä tietävät?
Vain varakreivitär palvelijattarineen.
Kokki myös.
Pyydän, padrone… -Voit luottaa minuun.
Hänen alaisuudessaan kohtaloni on hyvin epävarma.
Minun myös. Eikä hän edes omista kartanoa. -Ei niin. Millä oikeudella muka?
Kuka tahansa voi haastaa hänet. Voisitte haastaa hänet.
Kenties voimme etsiä jonkun, jolla on vankempi kytkös kartanoon.
Se voi käydä yllättävän helposti.
Sisään.
Missä Tindaro on? Et saisi olla täällä.
Lupaan olla nopea.
Tämän kerran.
No niin.
Tiedän kyllä, että olet säätyläisnainen ylhäisestä suvusta.
Minä taas -
lääkäri, joka ei ole kokenut rakkautta.
Mutta lähtekäämme.
Lähdetään täältä yhdessä. Voisimme elää vapaina.
Mihin menisimme? Lähimailla ei ole muita turvallisia paikkoja.
Turvaisimme toisiamme.
Voin elättää sinua. Minulla on osaamista.
Kuule.
Kestän sen, että otat Tindaron.
Mutta en sitä, että rakastat häntä etkä minua.
Joten rakasta minua.
Pyydän.
Rakasta minua.
Mistä on kyse?
Sinähän halusit olla vapaa, Filomena.
Filomena.
En ole…
Se ei ole…
Padrone.
Hae Dioneo. Rutto!
Hellästi, pyydän. Kuolen ruttoon.
Tämä tauti on tahallaan aiheutettu.
Hus, pottatyttö. Sinä löyhkäät.
Oksennus se on. Hampaanne kertovat, että oksennatte usein.
Nainen uskoo, että hampaani puhuvat.
Tyhjään kolmisen kertaa päivässä. Se tervehdyttää kaltaistani potilasta.
Mitä peliä pelaat?
En kaipaa keitoksiasi, vaan oman lääkärini. Hae hänet.
Saatteko häneltä koskaan mitään, mikä oikeasti parantaisi oloanne?
Lääke parantaa nostamalla sairauden ulos. Kaikki sen tietävät.
Lääkäri myrkyttää teitä.
Varo sanojasi, narttu. Puhut hyvästä ystävästäni.
Olkoon sitten.
Missä pirussa se lääkäri on?
Ja akka siihen: "Rintani ovat roikkuneet jo 40 vuotta.
Miksi murehtisin hampaita?"
Neifile! Liity toki seuraan. -Jatka vain.
Tiedättekö tarinan Saladinista ja Torellosta?
En. -Hyvä tarina.
Saladin valmistautuu ristiretkeen…
Petin Jumalan.
Mitä?
Iltaa kaikille.
Ovatko kaikki paikalla? Kuka puuttuu? -Signor Tindaro.
Niin, miesparka joutui taas ruumiilliseen häiriötilaan.
Häntä riivaa tavaton puhkuisuus.
Rukoilkaamme hänen puolestaan. -Misia, rukoile sinä.
Minulla on jännittäviä uutisia.
Olen siunatussa tilassa.
Mitä?
Olen ras…
Tindarokin pääsi paikalle.
Valehtelija.
Julmuri. Vangitkaa tuo mies!
Padrone, mitä nyt? -Yritit tappaa minut.
Kerro.
Lemmonmarjaa. Myrkkyä.
Samalla aineella keisari Claudiuksen henkilääkäri myrkytti isäntänsä.
Claudiuksen kuolinsyystä kiistellään yhä. -Sitä oli huoneessasi!
Ja maljassa, josta juotit minua.
Kiellätkö tekosi?
Tindaro, kuka paransi syyläsi?
Ja hillitsi sylkesi. Olen aina lääkinnyt sinua omaksi parhaaksesi.
Sinun kannattaa pitää minut lähelläsi. Tiedät kyllä, kuinka hauras olet.
Tarvitset minua.
Jos nämä tekevät hyvää, syö ne.
Riisu hänen vaatteensa ja tyhjennä huone. Menköön palvelusväen ja rottien sekaan.
Kerrassaan häpeällistä. -Pyydän.
Jätä sittenkin vaatteet. Olen sen verran jalomielinen.
Onneksi et ole kuollut, Tindaro.
Ehkä uutiseni ilahduttaa petettyä sydäntäsi.
Sallikaa selittää.
Odotan Leonardon lasta.
Leonardon lastako? -Leonardonko?
Hetkinen.
Kun Dioneon teko paljastui, viha oli viedä järkeni.
Mutta sitten -
näin sinut.
Käytyäni kuoleman portilla -
ymmärrän, kuinka tärkeää on pitää lähellään -
elämän tärkeimmät asiat.
Ja vahtia niitä lakkaamatta.
Filomena,
tule vaimokseni.
Kiitos, Tindaro.
En ansaitse sinua.
Minä suostun.
Tekstitys: Heidi Mäki