God morgen, kjære visegrevinne. For en nydelig dag Gud har gitt oss!
Den blir bedre etter morgenostene mine.
Selvsagt.
Sånn.
Sånn, ja.
-Jeg kan ta mine egne oster! -Ok.
Hvordan går forberedelsene?
Vinen er krydret,
forvalteren har sluppet Leonardos dyrebare falk fri
for en dæsj ugagn i frisk luft.
En kjempelykkelig dag er planlagt for å hedre vår brud.
En falk! Jeg håper han har et kongelig nebb.
Selvsagt.
Hva er det der?
Og en ting til,
jeg har laget,
for å motivere til moro og godvilje,
en krone til
dagens vinner.
-Ser ut som en sørgekrans. -Nei da.
-En vinnerkrone. -For stor.
Vel, ved Homer, det er en vinnerkrans!
-Og de andre vil like den? -Ja!
Det er så utrolig sjenerøst av deg å inkludere dem i feiringen.
Alle sier det.
Lurer på om han ville ha likt feiringen.
Det skal ikke være snakk om de avdøde.
I dag feirer vi deg, Villa Santas brud.
Det betyr bare noe hva du liker.
Det virker rart å ha bryllupsfest i fullstendig fravær av brudgommen.
Kan du være så snill?
Nei, Filomena.
Du kan ikke sitte her hele dagen.
Du må spille rollen.
Bidrar du ikke med de andre tjenerne, skjønner de.
Der ute skal jeg spille med.
Men når disse dørene er lukket, hører jeg ikke på noe du sier.
Og det blir ikke jeg som avslører oss.
Det blir deg og den dumme hårknuten som ligner en reddik.
Er det et sugemerke?
Eller kanskje det er dine nattlige møter der du knuller Tindaro uten å være gift.
-Hva? Nei. -Du har hatt sex.
Hva er planen din? Vil du vinne Tindaros hengivenhet
ved å hoppe på pikken hans tvers over rommet som en akrobat?
Håret ned, idiot.
Jeg hadde ikke sex med Tindaro.
Jeg hadde sex med Dioneo.
Hva?
Hvorfor?
-Fordi han er kjekk. -Det er han ikke.
Jo, det er han. Han er objektivt forlokkende.
Tror du at dine edle klær lar deg gjøre hva du vil?
Spre beina for arbeiderklassen?
Ha håret ditt på en veldig stygg måte?
Det er regler, Licisca.
Du sa nettopp at bak lukkede dører, kan vi gjøre hva vi vil.
Ute i det fri, kurtiserer jeg Tindaro perfekt.
Hva jeg gjør med Dioneo i mørket,
tre ganger,
er min, og bare min, sak.
Vel, og hans.
-Han vil være diskré. -Ja, det får du håpe.
For egoismen din vil få oss kastet ut herfra.
Og du synes jeg er så grusom?
Jeg ville aldri gjort det du gjør.
En mann ville måttet like deg først.
Tid for frokost, Licisca.
Våkne!
Våkne, Dioneo! Jeg beordrer deg til å slutte å sove straks!
Hva er galt?
Jeg våknet til lyden av fuglesang, og jeg følte et stikk i hjertet.
Og du gliser?
Sikkert et tilfelle av irritasjon i brystet kombinert med akutt idiot.
Hva?
-Det er det medisinske ordet. -Nei.
Mine gleder er et symptom på forelskelse.
Signora Filomena har forandret meg.
Jeg kan nesten ikke tro den mannen jeg var i går.
Så forsiktig og skeptisk.
Alt ser lysere ut nå, som øynene dine.
De ser ut som to, store, vakre øyne.
Jeg er glad på dine vegne, herre.
Jeg har så mange følelser. Så mye å omfavne.
Selv neseborene hennes.
Perfeksjon. Det er synd hun bare har to av dem.
Hvor lenge må jeg kurtisere henne før jeg frir?
Frir? Det er…
Det er…
Vel, Tindaro, som lege,
og som din kjæreste venn,
må jeg si at den kvinnen ikke egner seg for ekteskap.
Nei, de neseborene er et tegn på dyrisk lyst.
Hun er en vill skapning, lett å få til sengs. For lett.
Din uttømmende erfaring med dårligere kvinner
har ødelagt synet ditt på dette perfekte vesenet.
Du tar feil av henne. Jeg føler det.
Hun er ikke tynget av begjær. Hun er den rette.
Det banker på.
Tjenere!
-God dag. -God dag.
-Forvalteren din? -Sirisco!
Beskjed!
Noe bra?
Til visegrev Leonardo, hans grandtante har gått bort i Rovigo.
Grusomt sted å dø.
Denne er forferdelig.
Til Panfilo av familien Lungarno…
Jeg burde ha visst det.
-Du har din fars kjeve. -Ja, vi er alle ganske kjekke.
Jeg beklager din families ulykke.
Det er ingen ulykke i høytider.
Takk for leveransen.
Andreoli.
Forvalteren gjør opp neste gang. Jeg har ikke kontanter.
Farvel.
-Alt sammen? -Banken tok alt.
Hjemmet vårt, lagrene våre.
Pelskolleksjonen min nevnes ikke, men man kan anta.
-Til og med skipene? -Hvert eneste et.
Jeg visste pesten fikk ham til å sløse, men ikke at han ville være så dum.
Du har alltid vært den smarte.
Hans feil at han ikke hører mer på dine råd, som jeg liker å gjøre.
Nå som vi er hjemløse,
må vi doble innsatsen for å sikre fremtiden og alliansene våre.
Vel, Tindaro er forvirrende dum,
men Filomena kan være vår vei inn.
Pampinea er den eneste som kan få oss til å dra.
Har vi gjort nok til å innynde oss?
Selvsagt, kjære. Pampinea elsker oss.
Gjør hun? Har hun sagt noe til deg?
Jeg er sikker på at hun elsker oss som Kristus lærte oss å elske hverandre.
Som vakre, lodne sauer som alle er søskenbarn.
Vi trenger at hun er mer glad i oss enn generell sauekjærlighet.
Best å bare ha gode skussmål når mannen kommer.
Hun vil vel gjerne høre historien om min mirakuløse redning?
Hun kan gå berserk av glede.
La oss beholde detaljene om ditt nylige mirakel mellom oss.
Greit, min kjære.
Jeg skal gjøre mitt beste for å ikke snakke om min ekstatiske frelse.
Dere, la oss samles i den store salen. Festlighetene begynner snart.
Vår tur.
Den smarte piraten, Paganino, slaktet tusen menn
og ble fullstendig gal
av kjærlighet.
Bravo!
Godt fortalt. Unntatt det kjedelige.
Men er det nok til å gi deg vinnerkronen?
-Vi får se. -Jeg skal få den kronen.
Hva kan behage en så vakker brud?
Faktisk en skål.
For brudens strålende skjønnhet.
Rett innstilling.
Tjenestepike.
Husk at historiene må handle om renhet.
Jeg var ikke ferdig.
Men blant alle juvelene som Paganino tok med fra Monaco,
kunne ingen måle seg med skjønnheten din,
vakre Filomena.
Og likevel,
når jeg tenker på deg…
…ser jeg dette.
Tindaro, det er…
Ditt.
Min herre, jeg kan ikke ta imot det.
Det er ditt, min sommerfrukt.
Men jeg vil ikke ha gaver.
Jeg vil bare ha deg.
Det at du ikke vil ha det,
beviser bare hvor mye du fortjener det.
Jeg fortjener vel det beste.
Bra jobbet.
-Tøs vin, frue? -Hva sa du?
Rød vin?
Så vakkert, Tindaro.
Dessverre var ikke siste del en historie, så du brøt reglene.
Ingen krone til deg.
Neifile, du er neste.
Hva? Jeg var ikke… Hva skjer?
Visegrevinne, kanskje du kan fortelle oss den beste historien,
den om bryllupet ditt.
Ja. Jo, selvsagt.
Ja. Det var…
…i går, husker jeg.
Ja, han tok meg med til en…
-En myr? -En myr, ja.
Hva? Nei, ikke en myr.
Et tårn. Ja.
Ja, et tårn. Beige.
Jeg elsker beige.
Og han sa han ble stum av…
Ditt smil.
…min rolige skjønnhet, som fylte hjertet hans.
Og han kunne aldri forlate et ansikt som mitt.
Og så kysset han meg der for første gang.
-Så sa han: "Jeg liker dette." -Han sa: "Jeg liker det virkelig."
Ja, å fortelle den vakre historien ga meg så mye glede.
Siden jeg gledet meg selv, vinner jeg første omgang.
-Hva? -La oss gå videre.
-Unnskyld meg… -Hvor er Sirisco?
Mer klarhet rundt reglene neste gang.
Jeg er grisen.
Ikke rør egget hans!
Et egg til deg, visegrevinne.
Alle sammen, le!
Sirisco! Misia!
Så gøy!
Mer gøy!
-Vi har det så gøy! -Ja.
Vi har det så gøy!
Ja! Spenningen har ingen ende!
Absolutt ik…
-Takk. -Bra spilt.
Ok, la meg se.
Ok.
Neste lek.
Hvordan vinner man denne herlige leken?
Misia?
Herregud. Gå normalt.
Løft venstre arm, alle sammen.
Denne falken vil sirkle i lufta
og plukke kjøttbiten fra den mest verdige hånden.
Henrivende.
Observer en demonstrasjon av umiskjennelig ynde.
Fly, Fortuna.
Fly!
Kom tilbake, Fortuna!
Fortuna!
Hvem elsker ikke spenningen
ved å vente på at et rovdyr skal bite av deg fingeren?
Rått kjøtt får meg til å tenke på innvollene mine.
Tenk å holde innvollene dine i hendene.
Jeg vil prøve, om det ikke betydde at jeg var død.
-Du er bisarr. -Jeg?
-Er jeg? -Hva? Nei.
Hvordan føltes det da Herren bad deg redde meg?
Forfriskende å holde armen oppe lenge.
Føltes det godt inni kroppen, som en dyp kløe noen klør på?
Hva er så morsomt? Husket du en historie, eller var du opptatt med å glo på legen?
Nei, jeg tror ikke det var det.
Jeg har en historie,
om Guds hengivenhet til sine barn.
Det var en gang en veldig fortapt jomfru som falt i en brønn.
Gud hørte hennes bønner.
Han sendte sin beste kriger,
som dro henne opp fra vannet med store, sterke armer
og holdt henne fast.
Så fast
at hun følte Guds nærvær i dypet av kroppen sin.
Høres ut som hun følte noe i dypet av kroppen sin.
Er den lystne jomfruen i brønnen deg?
Jeg er ikke lysten.
Hva om hun var lysten?
-Jeg er ganske from! -Du virker ikke from.
Hun er mer from enn deg, visegrevinne.
Du vet at stolthet er en synd?
Det har vært en lang dag. Kanskje best vi gir oss.
Leonardos dyrebare himmelbeist er ikke tilbake.
Vel, om Leonardo er den nådige herren du ofte beskriver,
vil han neppe at vi skal gå glipp av komforten i villaen hans.
Hvor gjør jeg av kjøttbiten min?
Stans!
Jeg må visst minne deg på at du er her på Leonardos invitasjon,
som kan trekkes tilbake.
-Ville du kastet oss ut? -Ja!
Det er mitt hjem, og dere er gjestene mine!
Så hvis dere vil tilbake til det pestrammede Firenze,
bare si fra!
Fortuna! Kom, Fortuna!
-Jeg vil ha den! -Ta fuglen!
Vant jeg, visegrevinne?
Det ble visst uavgjort.
Spillet er over!
Be om unnskyldning.
Hva?
Du gikk over streken.
Du kan ikke bare si hva du vil foran henne, det er ikke riktig.
Men jeg gjorde det,
så da kan jeg vel det.
Du lar henne beordre deg dagen lang, hva?
Litt som din lille våte kost.
Dette er en mopp.
Gir du beskjeder til grisene?
Jeg vet skjebnen til deres familie og venner.
Den er velsmakende.
Jeg måtte hvile meg litt.
Det er helvete på jord der ute.
Du kan bli halshugget for innbrudd.
Tier du om mine hemmeligheter,
tier jeg om dine.
Kona di vrir seg nok i senga akkurat nå
og lengter etter din berøring.
Ikke helt.
Jeg misunner deg.
Du drar fra ett sted til et annet, ubeheftet.
Du gjør som du vil.
Er det det du vil?
Jeg er ikke sikker lenger.
Hva enn du ønsket deg før,
hvem du enn var,
vedder jeg på at det ikke betyr noe særlig nå.
Hvorfor det?
Jeg har sett tusen dørstokker,
sett noble kvinner bære barn til umerkede graver,
bønder som beleirer hele slott.
Hvis pesten har lært oss noe,
er det er at vi må velge hvilke deler av oss selv vi ønsker å beholde,
og hvilke deler vi vil kaste.
Stig på.
Du.
Flott.
Unnskyld for i dag, visegrevinne.
Fortuna har vært i dårlig humør i det siste.
Stratilia skylder på dietten, men jeg tror fuglen har mensen.
Hvorfor er du her?
Jeg vet at dagen i dag var utfordrende.
Men jeg innser at jeg ikke har hatt muligheten,
midt i all spenningen,
til å si hvor glad jeg er for at du endelig er her.
En villa er ingen villa uten en frue.
Her.
Hva er dette?
Visegrevens skissebok.
Jeg fant den i ettermiddag. Den burde tilhøre deg.
Kanskje du blir bedre kjent med ham.
God natt, visegrevinne.
Nei.
Bli her?
Du kjente ham best, ikke sant?
Jo, det gjorde jeg.
Vær så snill?
Ja.
Så levende bilder.
Ja, Leonardo elsket landet,
spesielt åser.
Men jeg forstår ikke hva han mener.
Sånn var visegreven.
Kunsten hans var uutgrunnelig poesi for øynene.
-Flere åser. -Så kreativt.
Han snakket om deg også, visegrevinne.
Gjorde han?
Ja.
Hva komplimenterte han først?
Han så for seg dine pene øyne
og ditt…
…bølgende hår og…
Og hvordan du var
ekstremt villig til å gifte deg.
Ville han elsket meg?
Han ville elsket deg.
Dypt.
Hva mer ville han gjort?
Han ville ha sett på deg…
…og…
…holdt deg.
Og han ville ha…
Kysset meg?
Ja.
Hvordan ville Leonardo ha kysset meg?
Som dette.
Du burde ta det på. Det kler din edle hals.
Det er harry. Jeg hater det.
Overraskende å se deg tilbake så snart.
En gledelig overraskelse.
Hvorfor det?
Det er en viss skam
som adelskvinner ofte føler rundt svik.
Etter min erfaring.
Jeg har ikke lovet noe.
Jeg er en fri kvinne.
Du kan bevege deg fritt.
Det er fortryllende.
Du er annerledes…
…men ikke slik Tindaro synes.
Hva synes han?
At du er planetens eneste gode kvinne.
Og du er uenig?
Er jeg ikke god
og deilig,
og den eneste kvinnen verdig din streben?
Kanskje du er det.
Herre, fri meg fra alle fristelser.
Men om jeg får spørre,
hvorfor er Dioneo sendebudet ditt?
Et solid redskap,
og de utrettelige armene.
Skal jeg…
Å nei.
"Jeg er en vegg, og mine bryster er som tårn."
Å, fillern.
"Så jeg har blitt i hans øyne som en som bringer fred."
Du er et syn.
-Mat! -Slipp oss inn!
-Gi oss mat! -Slipp oss inn!
Vi er ikke syke!
-Kom dere bort herfra! Kom dere bort! -Vi er sultne!
-Vi er 30 menn! -Mat! Hva som helst!
-Alt du har! -Gi oss vann!
-Vær så snill! -Slipp meg til, Sirisco!
Nei!
-Jeg fikser det! -Slipp oss inn!
-Vær så snill! -Din jævel! Det er min kjæreste venn!
-Mat! -Ikke få meg til å sende hundene!
-Mat! -La oss dra!
La oss dra!
Neste gang henter jeg den kokende oljen!
Vi klarte det!
Jøye meg.
Bra jobbet, Sirisco.
Nei da. Vel, ok.
Takk.
Unnskyld meg.
Men jeg gjorde det bare for villaens frue.
Visegrevinnen.
Han jobber hardt for å tilfredsstille deg offentlig og privat.
Vær stille nå.
Måtte Sirisco bekjempe dem alene?
-Hvor var mennene i huset? -Nei.
Tindaro?
Panfilo? Dioneo?
-For noen feiginger. -Nei.
Overlater det til den gamle tosken å møte de bøllene?
Patetiske.
Og ubrukelige.
Nei, jeg forsvarte villaen med glede. Herrene sov.
Du er ikke husets herre!
Forstått.
Så…
…seng?
Misia.
Har du mistet all forstand?
"Offentlig og privat"?
Hva om noen hørte deg? Jeg…
Jeg tenkte ikke. Det gjør meg så glad å se deg glad.
Misia!
Leonardo er min store kjærlighet.
Han er det eneste som betyr noe for meg.
Jeg trodde du ville forstå det,
siden du måtte dra fra den jenta.
Hun het Parmena.
Å, Misia.
Jeg forstår smerten din nå.
Det må det være det som hindrer dømmekraften din.
Ikke vis ansiktet ditt til meg
før du har funnet den Misia jeg trenger.
Selvsagt, frue.
-Vi burde snakke sammen, Pampinea. -Hva gjør du på rommet mitt?
Nei.
Nei?
Tiggerne kom nesten gjennom porten.
Du tok ikke med en salt frokost i morges, som jeg ba om.
Den var bare delvis salt.
Dine feil får meg til å lure på om du er verdig å være min forvalter.
Det er vondt å vite at du føler det.
Jeg trodde jeg tilfredsstilte deg ganske så bra i visegrevens fravær.
Du?
Du har aldri tilfredsstilt meg.
Ikke én gang.
Du er et redskap
som jeg opplever Leonardos kjærlighet til meg gjennom.
Ikke kom inn hit igjen.
Ja, Pampinea.
Visegrevinne, takk.
Beklager, visegrevinne.
Jeg…
Og jeg var ikke helt ærlig med deg.
Sannheten er at Leonardo sa til ekteskapsmegleren
at han ville ta en hvilken som helst brud med en stor medgift og en livmor.
Har du lurt på hvorfor han ikke ville møte deg før forlovelsen?
Han hørte om personligheten din,
og han visste at han ikke ville gjennomføre det i så fall.
Panfilo?
Ja, kjære?
Jeg har hatt syndige tanker.
Gud tilgir syndige tanker, ikke sant?
Absolutt.
Han må tilgi dem,
siden det var han som la dem i hodet ditt.
Det føles sånn,
utenfor min kontroll.
La Gud veilede deg, slik han alltid har gjort.
Doktor.
Jeg må snakke med deg.
Frue, jeg beklager. Jeg holder på med noe viktig.
-Har du sett Filomena? -Dette er viktig.
Ok.
Gud vil at du skal ta meg som man tar sin kone.
Det haster.
Frue, jeg vil ikke fornærme deg…
Neifile.
Gud vil ikke at du skal ligge med meg. Du vil det.
Nei, denne følelsen er hellig. Jeg vet det.
Nei, nonnene sa at kroppen din er ond. De fikk deg til å føle skam.
Men om Gud hatet begjær så mye, kunne han ha gjort sex veldig smertefullt
eller mye mer illeluktende.
Jeg har gjort det én gang.
Jeg ønsker å gjøre det igjen, men med deg.
Alle andre dager ville jeg ha sagt ja, men nå er tankene mine et annet sted.
Ja.
Vi har ikke lov.
Drikk vinen.
Det er for stille her. Si noe.
Som hva da?
Hva som helst.
Fortell meg en hemmelighet.
Noe som ikke har noe å gjøre med sjefen din.
Noe om deg.
Hvorfor?
Så du kan gjøre narr av meg?
Vi vet ikke før du sier noe.
Ok.
Neglene mine sluttet å vokse for flere måneder siden.
Jeg vet ikke hvorfor.
Det er ekkelt.
Hva er i håret ditt?
Det er bare noe til meg.
Jeg stjal det.
-Pampinea? -Ja.
-Godt gjort. -Fra visegrevinnens hest, men…
Jeg vasket det.
Vakre Filomena,
når jeg er med deg, føler jeg meg ubesværet og fri…
Filomena?
Filomena.
-Der er du, min kjærlighetssnegl. -Her er jeg, min kjærlighetsnegl.
Og Dioneo også.
Sett deg.
Filomena.
Da du sa nei til smykket mitt,
ble min mistanke om at du er en unik kvinne bekreftet.
En kvinne hvis hjerte ikke ville bli vunnet av grunne gleder.
Derfor antok jeg at bare et kunstnerisk uttrykk
ville være en god nok måte for å vise at jeg elsker deg.
Dette blir nok bra.
Kvinne!
Er du ikke mektig?
Navnet ditt hvisket av en fe, så flyktig.
Så nobel, snill og sann.
Kjære Filomena.
Det jeg mener å si, er at jeg nedverdiger meg selv
når jeg ser bort fra deg.
"Raus applaus."
Jeg leste det som ikke skulle leses.
Hvorfor skrev du det ned?
Jeg ville vel at det skulle skje.
"Raus applaus".
Jeg gjorde det veldig kort, for jeg visste det neppe ble bra.
Det var perfekt.
Takk.
Jeg liker denne siden av deg.
Den er forfriskende,
ærlig…
…og bare min.
Kan jeg belønne deg med et kyss?
Bare en nuss.
Huden min er papirtynn.
Takk for at du delte øyeblikket med meg.
Jeg kommer til rommet ditt i kveld.
Ja, det vil jeg gjerne.
Jeg vet det. Derfor sa jeg det. Jeg mener, vi ses snart, min elskede.
Dioneo, et par ord.
Du lurte meg nesten der.
Jeg hatet det ikke.
Det der?
Dioneo!
Liker du ham?
Jeg kan gjøre det som passer min fremtid best.
Og hva har du med det å gjøre?
Ikke si at du, av alle, ønsker å hevde eiendomsrett på en elsker.
Vel…
Greit.
God ettermiddag, frøken.
Du tok feil av henne.
-Jeg visste det. -Det gjorde du.
Jeg sa det.
-Ikke akkurat. -Denne?
-Nydelig. -Si at du tok feil av henne.
Hun elsker meg oppriktig og fullt ut,
og er bedre enn noen av de tusen horene du har ligget med.
Det er morsomt.
Du kastet bort så mye tid på dem, og jeg traff på første forsøk.
Du hadde rett, signore.
Din sanne ånd traff hennes ømme hjerte, og nå er hun din.
Tenk at jeg ble offer for kjærlighet.
Ekte kjærlighet.
Ingen grunn til å vente med å fri. Jeg har hennes hjerte, og hun mitt.
-Så snart? -Jeg elsker henne, Dioneo!
Du har aldri opplevd det, da ville du ha visst hvorfor
jeg vil ha henne for meg selv, nå og for alltid. Dette er den rette.
Ja, den er nydelig.
Jeg kan bare feire din voksende romanse
og din plutselige bedring.
Jeg føler meg pigg!
Som en hane i brunst sluppet løs i en byggåker.
-Så bra. -Kykkeliky!
Jeg elsker deg, lille hane Selv om du ikke legger egg
Veldig bra.
Hva med litt vin?
For kjærligheten.
Sirisco.
Forstyrrer jeg?
Beklager.
Nei, min herre. Er alt i orden?
Jeg ville bare berømme ditt utmerkede vedlikehold av villaen.
Så snilt av deg å se det. Takk.
Jeg sover bedre når jeg vet at visegreven og hans brud
er i så kapable hender.
Og den Pampinea…
En født leder.
Omtenksom, sjenerøs, full av kjærlighet.
Ja.
Hun er alt det
og mer til.
Sirisco?
Da jeg var ung, giftet min far seg på nytt. En romer.
Å, en romer.
Hun manglet mange tenner, men var rik.
Hun var utålelig.
Etter tre måneder hengte yndlingsforvalteren min seg.
Det kan skje med deg igjen.
Beklager, jeg…
-Jeg gikk for langt. Jeg burde ikke… -Tøv.
Dine problemer er like store som andres.
Om jeg får si det,
vet ingen hvilket helvete det er å holde en villa gående.
Det er konstant.
Folk maser om ingenting hele natten og lar deg ikke slippe unna.
Ingenting.
"Sirisco, håndleddet mitt gjør vondt. Kan du smøre osten min?"
Og hva slags person tar en blund på divanen?
Skulle noen besvime, er det ikke et mykt og behagelig sted å falle på!
-Det er egoistisk! -Hva skjedde med beskjedenhet?
Det finnes ikke.
Tre hester døde denne uken,
Calandrino mistet en negl på grenene til buketten,
jeg har ikke dritt på uker,
og hun bare maser og gauler om sin døde jævla mann!
Så Leonardo er død.
Man kan bare kjøpe en viss mengde glass.
Hvem vet det?
Visegrevinnen og tjenestepiken, men ingen andre.
Vel, kokken.
Vær så snill, min herre…
Sirisco, du kan stole på meg.
Min skjebne er veldig usikker så lenge hun bestemmer.
Min også. Og hun er ikke engang husets frue.
Nei, hun har ikke noe krav.
Hvem som helst kan kjempe mot henne. Du kan kjempe mot henne.
Kanskje vi finner noen med større krav som kan ta ansvaret.
Det kan være lettere å finne enn du tror.
Kom inn.
Hvor er Tindaro?
Du burde ikke være her.
Jeg lover å være rask.
For én gangs skyld.
Ok.
Jeg vet du er en dame
fra en familie av høy klasse.
Og jeg er
en forfengelig lege som aldri har vært forelsket.
Men la oss dra.
Sammen. La oss dra.
Vi kan være frie.
Forlate villaen? Og dra hvor?
Dette er det eneste trygge stedet i mils omkrets.
Vi kan gi hverandre trygghet.
Jeg kan forsørge deg. Jeg skal det.
Jeg har evner, og…
Hør her.
Jeg kan leve med at du er med Tindaro…
…men ikke med at du er forelsket i ham,
og ikke i meg.
Så elsk meg.
Vær så snill.
Elsk meg.
Hva er det?
Du sa du ville være fri, Filomena.
Filomena.
Jeg er ikke…
Det er ikke…
Min herre.
Hent Dioneo!
Pesten!
Au! Vær forsiktig.
Jeg dør av pesten.
Nei, denne lidelsen er menneskeskapt.
Vekk, potte-jente. Stanken din er grusom.
Det er oppkastet ditt. Tennene dine viser at du spyr mye.
Å, kvinnen tror tennene mine snakker.
Jeg kaster opp to til fire ganger per dag, som er sunt for en syk person som meg.
Hva prøver du på?
Jeg trenger ikke eliksirer, men legen min.
Hent ham med en gang!
Når var sist gang legen ga deg noe som gjorde deg bedre, ikke verre?
Medisin gjør deg bedre ved å fjerne det verre.
Alle vet det.
Legen forgifter deg.
Pass munnen din, din gale hurpe. Det er min sanne venn.
Glem det, da.
Hvor er den jævla legen min?
Herregud.
Så sier kjerringa:
"Brystene mine har holdt seg fast de siste 40 åra.
Hvorfor uroe meg for tennene?"
Neifile! Kjære, vær sammen med oss!
Du sa?
Har dere hørt den om Saladin og Messer Torello?
-Nei. -Denne er bra.
Saladin forbereder korstogene.
Jeg sviktet Gud.
Hva?
God aften, alle sammen.
Er dette alle? Hvem mangler vi?
Signore Tindaro.
Ja. Stakkaren gjennomgår nok et anfall av kroppslig uorden.
Flatulens som jeg aldri har sett.
-Vær så snill og be for ham. -Misia, be for oss begge.
Nå er jeg glad for å kunngjøre…
Jeg er med barn.
-Hva? -Hva?
Jeg sa at jeg er gra…
Tindaro kom likevel.
Løgner.
Djevel.
Grip den mannen!
Min herre, hva har skjedd?
Du prøvde å drepe meg.
Si det til ham.
Belladonna, gift.
Det samme ble brukt til å drepe keiser Claudius av Xenofon,
hans livlege.
Årsaken til Claudius' død er omdiskutert.
Jeg fant det på rommet ditt!
Og i koppen du ba meg drikke av.
Nekter du?
Tindaro, hvem var det som kurerte vortene dine?
Reduserte spyttet?
All medisin jeg har gitt deg, har vært til ditt beste.
For din egen skyld, ikke forlat meg.
Du vet hvor skjør du er.
Du trenger meg.
Hvis de er for helsen min,
spis dem.
Du, ta klærne hans og rommet hans.
Kast ham ned med tjenerne. La rottene ta ham.
Fy skam, doktor. Fy skam.
-For en skam. -Vær så snill.
Forresten, la ham beholde klærne. Så snill skal jeg være.
Tindaro, jeg er så glad du ikke er død.
Kanskje denne nyheten vil bringe munterhet til ditt forrådte hjerte.
La meg forklare.
Jeg skal ha Leonardos barn.
Leonardos barn?
Vent.
Da jeg fant ut hva Dioneo hadde gjort,
ble jeg nesten gal av hat.
Men så
så jeg deg.
Etter å ha vært så nær døden,
innser jeg hvor viktig det er å holde seg nær
det som betyr mest i livet,
og aldri slippe dem ut av syne.
Filomena…
…bli min kone.
Takk, Tindaro.
Jeg fortjener deg ikke.
Jeg sier ja.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten