DECAMERONUL
Bună dimineața, scumpă vicontesă! Domnul ne-a dat o zi superbă.
- Va fi mai bună după brânza de dimineață. - Desigur.
Iat-o!
Încă o dată!
- Pot mânca brânză și singură! - Bine.
Cum merg pregătirile?
Vinul e dres cu mirodenii.
Vechilul a scos faimosul șoim al lui Leonardo,
ca să se joace puțin în aer curat.
E plănuită o zi plină de veselie în onoarea miresei.
Un șoim! Sper că are un cioc regal.
Desigur.
Ce e aia?
Și mai e ceva.
Am făcut,
pentru distracție și bună dispoziție,
o coroană pentru…
cel ce va învinge azi.
- E de înmormântare. - Nu, e a învingătorului.
- E prea mare. - Pe bunul Homer, e a învingătorului!
- Și ceilalți se vor bucura? - Da!
Ești prea bună să-i faci părtași la sărbătoarea ta, domniță.
Toți spun asta.
Mă întreb dacă i-ar fi plăcut sărbătoarea…
Nu se va vorbi despre cei răposați.
Azi te sărbătorim pe tine, mireasa de la Villa Santa.
Contează doar ce îți place ție, domniță.
E ciudat să avem festivități de nuntă în absența mirelui.
Te superi?
Mă supăr, Filomena.
Nu poți zace toată ziua.
Trebuie să-ți joci rolul.
Dacă nu stai deloc cu servitorii, se vor prinde.
Acolo îmi voi juca rolul.
Dar când se închid ușile, nu mai ascult nimic din ce spui.
Și nu eu mă voi da de gol.
Ci tu, cu cocul tău prostesc care arată ca o ridiche.
Te-a mușcat cineva?
E din cauză că te fuți cu Tindaro, deși nu sunteți căsătoriți?
- Ce? Nu! - Ai făcut sex.
Ai de gând să-i câștigi afecțiunea lui Tindaro
sărindu-i în mătărângă ca o acrobată?
Lasă-ți părul desfăcut, deșteapto!
N-am făcut sex cu Tindaro.
Am făcut sex cu Dioneo.
Ce?
- De ce ai face asta? - Fiindcă e atrăgător.
- Nu e. - Ba da. Obiectiv vorbind, e atrăgător.
Doar fiindcă porți straie nobile, crezi că poți face ce vrei?
Să-ți desfaci picioarele pentru un negustor?
Să-ți porți părul atât de urât?
Există anumite reguli.
Ai spus că putem face ce vrem când nu ne vede nimeni.
În public, îl curtez pe Tindaro.
Ce fac cu Dioneo pe întuneric,
de trei ori,
e numai treaba mea.
Și a lui.
- Dar va fi discret. - Roagă-te să fie!
Altfel, vom fi date afară din cauza egoismul tău.
Crezi că eu sunt vrednică de dispreț?
- N-aș face niciodată ce faci tu. - Trebuie să te placă un bărbat mai întâi.
E timpul pentru micul-dejun, Licisca.
Trezește-te!
Trezește-te, Dioneo! Îți ordon să nu mai dormi!
Ce s-a întâmplat?
M-a trezit cântatul unei păsări și am simțit cum îmi tresaltă inima.
Și totuși râzi?
Poate e un caz de vexare toracică combinat cu fața-prostului acută.
Ce?
- Scuze! E termenul medical. - Nu.
Sunt doar simptome ale îndrăgostirii. Signora Filomena m-a schimbat.
Nu-mi vine să cred ce fel de bărbat eram mai deunăzi.
Atât de precaut, de sceptic!
Totul pare mai luminos acum. Ochii tăi, de exemplu.
Par doi ochi mari și frumoși.
Mă bucur pentru tine.
Am multe emoții. Și multe de acceptat.
Nările ei, de exemplu. Sunt perfecte. Păcat că are numai două!
Cât trebuie să o curtez înainte să o cer?
Să o ceri? Asta e…
E…
Tindaro, ca doctor și prieten drag,
îți spun că acea femeie nu e potrivită pentru căsătorie.
Nările ei sunt semnul clar al unei dorinței animalice.
Femeia e o ființă deșartă, îi ajungi ușor în iatac.
Experiența ta cu femei de joasă speță
nu-ți permite să apreciezi făptura asta perfectă.
Te înșeli în privința ei.
Nu e împovărată de pofte. Ea e…
aleasa.
Se bate la ușă.
Slujitori!
- Bună ziua! - Bună!
- Unde e vechilul? - Sirisco!
Un mesaj.
Ceva interesant?
Pentru vicontele Leonardo. Sora bunicii sale a murit în Rovigo.
Urât loc de murit!
Ăsta e groaznic.
E pentru Panfilo din familia Lungarno.
Trebuia să-mi dau seama.
- Ai moștenit bărbia tatălui tău. - Toți suntem chipeși.
Îmi pare rău pentru necazurile familiei tale.
Nu există necazuri în vacanță.
Mersi pentru mesaj.
Andreoli.
Vechilul te va răsplăti data viitoare. Nu am bani la mine.
La revedere!
- Totul? - Banca ne-a luat totul.
Casa, depozitele.
Nu-mi menționează blănurile, dar așa presupun.
- Chiar și navele? - Le-au luat pe toate.
Știam că va cheltui prea mult cu molima, dar nu știam cât de prost va fi.
Tu ai fost mereu cel deștept.
E vina lui că nu s-a bazat mai mult pe sfaturile tale, așa cum fac eu.
Nemaiavând casă, vom face și mai multe eforturi
pentru a ne asigura viitorul și alianțele.
Tindaro e șocant de prost,
dar prin Filomena ne putem infiltra.
De fapt, Pampinea e singura care ne poate face să plecăm.
- Am reușit oare să-i intrăm în grații? - Sigur, dragul meu. Pampinea ne iubește.
Da? Ți-a spus ceva?
Sigur ne iubește cum ne-a povățuit Isus să ne iubim unul pe altul.
Ca niște oi frumoase și pufoase, care sunt toate verișoare.
Va trebui să ne poarte mai multă afecțiune decât oilor în general.
Să avem doar recenzii favorabile când se întoarce soțul ei.
Sigur i-ar plăcea să audă povestea salvării mele miraculoase.
Poate o va lua razna de bucurie.
Să păstrăm între noi miracolul care ți s-a întâmplat recent.
Bine, iubitule. Mă voi strădui să nu discut salvarea mea miraculoasă.
Haideți să ne adunăm în sala mare! Festivitățile sunt pe cale să înceapă.
Începem.
Istețul pirat Paganino a măcelărit o mie de oameni
și a înnebunit complet…
din dragoste.
Bravo!
Bine spus.
Mai puțin pauzele bizare. Dar e de ajuns ca să-ți revină coroana de învingător?
- Vom vedea. - Eu voi câștiga coroana.
Ce-aș cuceri, de nu favoarea preafrumoasei mirese? Ba chiar voi toasta.
Pentru neasemuita frumusețe a miresei.
Așa vă vreau! Slujnică!
Nu uitați, poveștile să fie pe tema purității.
Nu-mi terminasem povestea.
Dintre toate bijuteriile aduse de Paganino din Monaco,
niciuna nu se compară cu frumusețea ta,
frumoasă Filomena.
Cu toate astea,
când mă gândesc la tine…
văd ăsta.
Tindaro, e…
Al tău.
Padrone, nu îl pot accepta.
E al tău, zmeurica mea.
Nu vreau daruri.
Te vreau doar pe tine.
Faptul că nu îl vrei
arată cât de mult îl meriți.
Presupun că merit ce e mai bun.
Bravo!
- Mai pun vin la curvă? - Ce ai spus?
Mai pun vin la carafă?
Ce frumos, Tindaro!
Din păcate, ultima parte nu a fost o poveste. Ai încălcat regula.
Nu primești coroana.
Tu urmezi, Neifile.
Ce? Nu eram… Ce se întâmplă?
Vicontesă, de ce nu ne răsfeți cu cea mai frumoasă poveste,
cea a zilei nunții tale?
Da. Desigur.
Da. A fost…
ieri, îmi aduc aminte.
Da, m-a dus…
- La o mlaștină? - La o mlaștină, da.
La o frumoa… Ce? Nu la o mlaștină.
La un turn. Da.
La un turn. De culoare bej.
Ador bejul.
Și a spus că îl farmec prin…
Zâmbet.
…frumusețea mea senină, ce-i umple inima.
Că n-ar putea părăsi un om cu o față ca a mea.
Și acolo m-a sărutat pentru prima dată.
Apoi mi-a spus: „Îmi place.”
A zis: „Îmi place mult.”
M-a bucurat peste măsură să vă spun povestea asta minunată.
Fiindcă m-am bucurat singură, eu am câștigat primul joc.
- Ce? - Jocul următor!
- Scuze, dar… - Unde e Sirisco?
Vrem reguli mai clare data viitoare.
Eu sunt porcul.
Nu-i atingeți oul!
Un ou pentru tine, vicontesă.
Râdeți cu toții!
Sirisco! Misia!
Ce distractiv!
Mai multă distracție!
- Ne distrăm de minune! - Da.
Ne distrăm de minune.
Da! E o bucurie fără sfârșit!
Absolut nicio…
- Mulțumesc. - Bine jucat.
Să văd!
Bine.
Jocul următor.
Cum se câștigă acest joc încântător?
Misia!
Doamne! Mergi normal!
Acum, ridicați brațul stâng!
Șoimul se va învârti în aer,
apoi va ciuguli carnea din mâna cea mai vrednică.
Ce captivant!
Priviți o demonstrație de incomparabilă grație!
Zboară, Fortuna!
Ia-ți zborul!
Întoarce-te, Fortuna!
Fortuna!
Cui nu i-ar plăcea să aștepte ca o pasăre prădătoare să-i muște degetul?
Carnea crudă mă face să mă gândesc la măruntaiele mele.
Îți dai seama, să-ți ții mațele în mâini?
Mi-ar plăcea să încerc, dacă n-ar însemna că am murit.
- Ești ciudată. - Eu?
- Serios? - Ce? Nu.
Cum te-ai simțit când Domnul te-a pus să mă salvezi?
E bine să ții brațul ridicat mult timp.
Era o senzație plăcută, ca atunci când te scarpini bine unde te mănâncă?
Ce e așa amuzant?
Ți-ai amintit o poveste sau doar te holbai la doctor?
Nu cred că de asta se amuză.
Am o poveste. E despre devotamentul lui Dumnezeu față de copiii Săi.
Era odată o fecioară pierdută.
A căzut într-un puț. Domnul i-a ascultat rugăciunile.
Și-a trimis cel mai iscusit războinic,
care a scos-o din apă cu brațele lui mari și puternice
și a ținut-o strâns.
Atât de strâns,
încât ea a simțit prezența Domnului până în adâncul trupului ei.
E clar că ceva a simțit în adâncul trupului ei.
Tu ești pătimașa fecioara din puț?
Nu sunt pătimașă.
Și ce dacă era pătimașă?
- Dar eu sunt pioasă! - Nu pari pioasă.
Sigur e mai pioasă decât tine, vicontesă.
Știi că mândria e un păcat?
A fost o zi lungă. Mai bine ne retragem.
Animalul ceresc al lui Leonardo nu s-a întors încă.
Dacă Leonardo este atât de milostiv precum ne spui,
n-ar vrea să ne lipsim de confortul vilei lui.
Unde să pun bucata de carne?
Stați!
Se pare că trebuie să vă amintesc că sunteți aici la invitația lui Leonardo,
care poate fi oricând retrasă.
- Ne-ai da afară? - Da!
E casa mea, iar voi îmi sunteți oaspeți!
Dacă vreți să vă întoarceți în Florența cea plină de ciumă,
să-mi spuneți numaidecât!
Fortuna! Hai, Fortuna!
- O vreau! - Adu pasărea!
Am câștigat, vicontesă?
Se pare că a fost egalitate.
Jocul s-a terminat!
Cere-ți scuze!
Ce?
Te-a luat gura pe dinainte.
Nu poți spune ce vrei în fața ei, nu e corect.
Dar am făcut-o, deci iată că pot!
Șterge cu tine pe jos toată ziua, așa-i?
Cum faci tu cu măturica ta.
Ăsta e un mop.
Le-ai adus mesaje porcilor?
Știu și eu soarta apropiaților lor.
Este una… tare îmbietoare.
Aveam nevoie de o pauză.
Trăim vremuri infernale.
Te pot decapita pentru încălcarea proprietății.
Dacă îmi vei păstra secretele, le voi păstra și eu pe ale tale.
Pesemne că soția ta se zvârcolește în pat chiar acum,
tânjind după a ta atingere.
Nu tocmai.
Te invidiez.
Te plimbi de colo-colo fără griji.
Liber să faci ce vrei.
Asta ai vrea și tu?
Nu mai sunt sigur.
Orice ți-ai fi dorit până acum
și oricine ai fi fost,
pun pariu că nu prea mai contează.
De ce spui asta?
Am călcat pragul a o mie de case,
am văzut femei de viță nobilă îngropându-și copiii în morminte anonime,
țărani ce asediau castele.
Dar dacă ciuma ne-a învățat ceva,
e că trebuie să alegem partea din noi pe care vrem să o păstrăm
și părțile de care vrem să ne lepădăm.
Intră!
Tu erai!
Grozav!
Îmi cer iertare pentru azi, vicontesă.
Fortuna are toane în ultima vreme.
Stratilia dă vina pe dietă, dar eu cred că pasărea e la ciclu.
Ce cauți aici?
Știu că a fost o zi grea.
Dar îmi dau seama că n-am avut ocazia, în mijlocul entuziasmului,
să-ți spun cât mă bucur că ești în sfârșit aici.
Nu șade bine ca vila să nu aibă stăpână.
Poftim!
- Ce-i ăsta? - Caietul de schițe al vicontelui.
L-am găsit azi. Mi-am zis că ar trebui să-ți revină.
Te-ar ajuta să-l cunoști mai bine.
Noapte bună, vicontesă!
Nu!
Rămâi?
Doar tu l-ai cunoscut cel mai bine.
Așa e.
Te rog!
Da.
Ce imagini vii!
Leonardo iubea viața la țară,
mai ales dealurile.
Dar sensul îmi scapă.
Așa era vicontele.
Arta lui era ca o poezie impenetrabilă pentru ochi.
- Alte dealuri. - Ce imaginație!
Vorbea și despre domnia ta, vicontesă.
Serios?
Da.
Și ce complimenta mai întâi?
Își imagina că ai ochi frumoși
și…
un păr lung și bogat…
Și că ești…
foarte dispusă să vă căsătoriți.
M-ar fi iubit?
Te-ar fi iubit.
Profund.
Și ce ar mai fi făcut?
S-ar fi uitat la domnia ta…
și…
te-ar fi ținut în brațe.
Și te-ar fi…
Sărutat?
Da.
Cum m-ar fi sărutat Leonardo?
Așa…
Mai bine poartă-l! Vine bine pe gâtul tău nobil.
E de prost-gust. Nu-mi place.
Mă mir că ai revenit la mine atât de iute.
- Mă mir, dar mă și bucur. - De ce te miri?
Există o oarecare rușine
care le încearcă pe femeile nobile care trădează.
Din experiența mea.
Nu am promis nimic.
Sunt o femeie liberă.
Te miști liber, asta e clar.
E fascinant.
Tu chiar ești altfel…
Dar nu așa cum crede Tindaro.
- El ce crede? - Că ești singura femeie plăcută.
Și tu nu crezi la fel?
Nu sunt eu plăcută
și încântătoare
și unica femeie demnă de a fi cucerită?
Ai putea fi.
Doamne, izbăvește-mă de ispite!
Dar aș dori să Te întreb de ce e Dioneo e emisarul tău.
O făptură robustă,
cu ale sale brațe neobosite.
Trebuie să…
Vai, nu!
Nu!
„Zid sunt eu și sânii mei sunt turnuri.”
Fir-ar să fie!
„Drept aceea în ochii lui aflat-am pacea.”
Ești o minunăție.
- Mâncare! - Dați-ne drumul!
- Dați-ne mâncare! - Lăsați-ne să intrăm!
Nu suntem bolnavi!
- Plecați de aici! Afară! - Ne e foame!
- Am 30 de oameni! - Vrem mâncare!
- Orice aveți! - Dați-ne apă!
- Te rog! - Lasă-mă să-i tai, Sirisco!
- Nu! Rezolv singur. - Lăsați-ne să intrăm!
- Te rog! - Nemernicule! E prietenul meu.
- Mâncare! - Voi da drumul la câini!
- Mâncare! - Să plecăm!
Hai să plecăm de aici!
Data viitoare, aduc uleiul fierbinte!
Victorie!
Vai de mine!
Bravo, Sirisco!
Vă mulțumesc.
Mulțumesc.
Scuze!
De fapt, am făcut-o doar pentru stăpâna noastră.
Vicontesa.
Se luptă să-ți facă pe plac în public și în privat.
Tacă-ți fleanca!
Sirisco a trebuit să lupte singur?
- Unde erau bărbații din casă? - Nu.
Tindaro?
Panfilo? Dioneo?
- Ce lași! - Nu.
Îl lăsați pe moșuleț să-i înfrunte singur pe acei golani?
Sunteți jalnici! Și buni de nimic.
Am apărat cu plăcere vila. Domnii dormeau adânc.
Nu tu ești stăpânul casei!
S-a înțeles.
Deci…
înapoi în pat?
Misia!
Ți-ai pierdut mințile?
„În public și în privat”?
Dacă te auzea cineva? Eu nu…
Nu m-am gândit. Mă bucuram să te văd fericită.
Misia!
Leonardo e alesul inimii mele.
E singurul care contează pentru mine.
M-am gândit că tu vei înțelege,
doar ai lăsat-o în urmă pe acea fată.
O chema Parmena.
Misia…
Acum îți înțeleg durerea.
Ea îți întunecă pesemne judecata.
Să nu te mai văd
până nu reapare Misia de care am nevoie.
Desigur, domniță.
- Voiam să vorbim, Pampinea. - Ce cauți în camera mea?
Nu.
Nu?
Cerșetorii aproape au trecut de poartă.
N-ai adus micul-dejun sărat, așa cum ți-am cerut.
Ai adus un mic-dejun semi-sărat.
Aceste erori mă fac să mă întreb dacă meriți să fii vechilul meu.
Mă doare să aflu că asta simți.
Credeam că te-am mulțumit îndeajuns în absența vicontelui.
Tu?
Tu nu m-ai mulțumit niciodată.
Nici măcar o dată.
Ești o făptură…
prin care simt dragostea lui Leonardo pentru mine.
Să nu mai pui piciorul în camera mea!
- Bine, Pampinea. - Să mi te adresezi cu „vicontesă”!
Scuzele mele, vicontesă!
Eu…
Nu am fost complet sincer cu tine.
Adevărul e că Leonardo i-a spus pețitoarei
că ar lua orice femeie cu o zestre mare și un pântec.
Te-ai întrebat de ce n-a vrut să te vadă înainte de logodnă?
Auzise de personalitatea ta
și știa că n-ar putea să te ia dacă te-ar fi văzut.
Panfilo!
Da, scumpo.
Am tot avut gânduri păcătoase.
Dumnezeu iartă gândurile păcătoase, nu?
Cu siguranță.
Trebuie să le ierte, doar El e cel care ți le bagă în cap.
Așa și par a fi,
scăpate de sub controlul meu.
Lasă-l pe Dumnezeu să te călăuzească, ca întotdeauna!
Domnule doctor!
Trebuie să îți vorbesc.
Scuze, padrona! Tocmai fac ceva important. Ai văzut-o pe Filomena?
- Dar asta e ceva important. - Bine.
Dumnezeu vrea să faci cu mine ce ai face cu o nevastă.
E o problemă urgentă.
Padrona, nu vreau să te jignesc…
Neifile!
Nu Dumnezeu vrea să te culci cu mine, tu vrei.
Nu, e un sentiment sfânt. Știu.
Nu. Călugărițele ți-au zis că trupul tău e malefic și trebuie să-ți fie rușine.
Dacă Dumnezeu ar fi urât pofta trupească, ar fi putut face sexul extrem de dureros
sau mult mai urât mirositor.
Am făcut-o deja o dată.
Aș vrea s-o fac din nou, dar cu tine.
În altă zi n-aș fi avut rețineri, dar mi-e gândul în cu totul altă parte.
Da.
Nu avem voie.
Bea acest vin!
E prea liniște aici. Spune ceva!
De pildă?
Orice.
Spune-mi un secret!
Ceva care n-are legătură cu stăpâna ta.
Ceva despre tine.
De ce?
Ca să râzi de mine?
Nu vom ști până nu încerci.
Bine.
Nu îmi mai cresc unghiile de luni de zile
și nu știu de ce.
E dezgustător.
Ce ai în păr?
E ceva pentru mine.
L-am furat.
- De la Pampinea? - Da.
- Bravo! - E de la calul vicontesei, dar…
L-am spălat.
Frumoasă Filomena,
când sunt cu tine, mă simt liber și fără griji.
Filomena!
- Aici erai, piersicuța mea iubită! - Aici, persecutorul meu iubit.
Și Dioneo.
Ia loc, te rog!
Filomena!
Când ai refuzat bijuteria de la mine,
mi s-a confirmat bănuiala că ești o femeie deosebită.
O femeie căreia nu îi poți cuceri inima cu atenții frivole.
Atunci am bănuit că doar prin mijloace artistice
ți-aș putea arăta cu adevărat iubirea pe care ți-o port.
O să fie interesant.
Femeie!
Nu ești tu oare furtunoasă?
Numele tău șoptit de-o zână capricioasă
Atât de nobilă, de bună și de adevărată
Dragă Filomena
Vreau să spun că mă înjosesc Când de la tine îmi iau ochii câteodată
„Aplauze furtunoase.”
Am citit partea care nu trebuia citită.
Nici nu pricep de ce ai scris-o.
Îmi doream foarte tare să se întâmple așa.
„Aplauze furtunoase.”
Am vrut să fie scurtă, fiindcă știam că probabil nu e bună.
A fost perfectă.
Mulțumesc.
Îmi place mult această față a ta.
E reconfortantă,
sinceră…
și e doar a mea.
Pot să te felicit cu un sărut?
Doar un pupic.
Am pielea foarte fină.
Îți mulțumesc că ești cu mine acum.
Voi veni în iatacul tău diseară.
Păi da. Da, mi-ar plăcea.
Da, știu. De asta am spus-o.
Ne vedem curând, iubirea mea.
Dioneo! Am a-ți vorbi.
Aproape că m-ai convins.
Nu mi-a displăcut.
Chestia asta?
Dioneo!
Îl placi?
Am voie să fac ce e mai bine pentru viitorul meu.
Ce treabă ai tu?
Tocmai tu ai vrea să ai drept de proprietate asupra unei iubite?
Păi…
Prea bine.
La revedere, padrona!
Te-ai înșelat.
- Știam eu. - Așa este.
Ți-am spus.
- Nu chiar. - Asta?
- Perfect. - Recunoaște, te-ai înșelat!
Mă iubește sincer și pe deplin,
și e mai bună decât sutele de târfe cu care ai fost tu.
E amuzant.
Ți-ai pierdut vremea cu ele, iar eu am nimerit din prima.
Aveai dreptate, signore.
Felul tău de a fi i-a mers la inimă, iar acum e a ta.
Nu-mi vine să cred că am căzut pradă iubirii.
Iubirii adevărate.
Ce rost ar avea să amân să o cer? Inima ei e a mea, iar inima mea e a ei.
- Așa de repede? - O iubesc, Dioneo! N-ai fost îndrăgostit.
Altfel, ai ști de ce o vreau pentru mine, acum și pentru totdeauna.
Cred că pe asta o aleg.
Da, e minunată.
Atunci, mă bucură nespus iubirea ta și sănătatea ta înfloritoare.
Mă simt tare vioi!
Ca un cocoș furios scăpat într-un câmp de orz.
- Mă bucur. - Cucurigu!
Te iubesc, cocoșel Chiar dacă nu faci ouă
Excelent! Bem niște vin?
În cinstea iubirii!
Sirisco!
Te întrerup?
Scuze!
Nu, padrone. Totul e în regulă?
Voiam să te felicit pentru buna întreținere a vilei.
Ce drăguț că ai observat! Mulțumesc.
Dorm mai bine știind că vicontele și proaspăta lui soție sunt pe mâini bune.
Și Pampinea…
e un conducător înnăscut.
E grijulie, generoasă, afectuoasă.
Da, are toate aceste calități…
Și altele.
Sirisco!
Când eram tânăr, tata s-a recăsătorit cu o femeie din Roma.
- Din Roma, deci. - Nu prea avea dinți, dar era bogată.
Era insuportabilă.
La trei luni după sosirea ei, vechilul meu s-a spânzurat.
Ți s-ar putea întâmpla din nou.
Scuzele mele, eu…
- Am sărit calul. - Ba nu. Necazurile tale nu-s mai prejos.
Nimeni nu înțelege cu adevărat ce calvar e să administrezi o vilă.oa
Nu se mai termină.
Oamenii te încolțesc la orice oră pentru tot felul de nimicuri. Nimicuri!
„Sirisco, mă doare încheietura. Îmi întinzi brânza pe pâine?”
Și ce fel de om doarme pe canapeaua pentru leșin?
Dacă cineva leșină, nu găsește un loc moale pe care să cadă.
- Cât egoism! - Unde ne e modestia?
Nu mai există.
Au murit trei cai săptămâna asta, Calandrino și-a scos o unghie grădinărind,
nu m-am căcat ca lumea de săptămâni, iar ea bocește întruna după soțul ei mort!
Deci Leonardo a murit.
Câtă sticlă poate cumpăra un om?
Cine mai știe?
Doar vicontesa și slujnica ei.
Și bucătăreasa. Te rog, padrone…
Sirisco, ai încredere în mine!
Soarta mea e nesigură câtă vreme ne conduce ea.
Și a mea. Și nici măcar nu e stăpâna casei.
Nu, nici măcar nu e îndreptățită.
Oricine ar putea să o conteste. Chiar și domnia ta. Ai putea…
Poate găsim pe cineva mai îndreptățit să conducă.
Ar putea fi mai ușor decât crezi.
Intră!
Unde e Tindaro?
N-ar trebui să fii aici.
Promit să fiu rapid.
O dată în viață.
Bine.
Știu că ești o doamnă
dintr-o familie nobilă.
Iar eu sunt…
un medic vanitos care n-a mai fost îndrăgostit.
Dar hai să plecăm!
Plecăm împreună.
Putem fi liberi.
Să părăsim vila? Unde să plecăm?
- E singurul loc sigur din zonă. - Putem avea grijă unul de altul.
Te pot întreține și chiar o voi face. Am cunoștințe și…
Bine, uite!
Pot îndura să fii cu Tindaro…
dar nu pot îndura să îl iubești pe el
și nu pe mine.
Deci, iubește-mă!
Te rog…
iubește-mă pe mine!
Ce e?
Ai spus că vrei să fii liberă, Filomena.
Filomena!
Nu sunt…
Nu e…
Padrone!
Cheamă-l pe Dioneo!
Ciuma!
Te rog, fii blândă!
Mă răpune ciuma.
Nu, acest beteșug e creat de om.
Pleacă! Duhnești a urină și e de nesuportat.
E voma domniei tale. Dinții îmi spun că vomiți mult.
Femeia asta crede că dinții mei vorbesc.
Vomit și de patru ori pe zi. E normal, pentru un bolnav ca mine.
De-a ce te joci?
N-am nevoie de poțiunile tale, ci de doctorul meu. Adu-l imediat!
Când te-ai simțit ultima oară mai bine și nu mai rău după un leac de-al lui?
Medicamentele te vindecă făcându-te să elimini răul.
Toată lumea știe.
Doctorul te otrăvește.
Ai grijă ce spui, scorpie! E un prieten adevărat.
Lasă, atunci!
Unde mi-e doctorul?
Doamne!
Așa că baba zice:
„Sânii îmi atârnă de 40 de ani. De ce mi-aș face griji pentru dinți?”
- Neifile! Draga mea, hai cu noi! - Ce spuneai?
Știți gluma despre Saladin și messer Torello?
- Nu. - E grozavă.
Saladin se pregătea de cruciade.
Am greșit în fața Domnului.
Ce?
Bună seara tuturor!
E toată lumea? Cine lipsește?
Signor Tindaro.
Da. Bietul om trece printr-o nouă criză trupească.
E balonat cum n-am mai văzut.
- Rugați-vă pentru el! - Misia, te rogi din partea noastră.
Sunt încântată să vă anunț…
că aștept un prunc.
- Ce? - Ce?
Am zis că sunt însăr…
Tindaro a sosit până la urmă.
Mincinosule!
Diavole!
Prindeți-l!
Ce se întâmplă, padrone?
Ai vrut să mă omori.
Spune-i!
Mătrăgună. Otravă.
Cu otrava asta a fost ucis împăratul Claudiu de Xenofon,
doctorul lui de o viață.
Cauza morții lui Claudiu e controversată.
Am găsit-o în camera ta.
Și în cana din care m-ai pus să beau.
Negi?
Tindaro, cine ți-a vindecat negii? Cine ți-a redus saliva?
Orice medicament dat de mine era pentru binele tău.
Pentru binele tău, nu mă abandona!
Știi cât de fragil ești.
Ai nevoie de mine.
Dacă sunt vindecătoare,
mănâncă-le!
Tu dezbracă-l și ia-i camera! Să stea cu servitorii, printre șobolani.
Rușine, doctore!
- Ce rușine! - Nu, te rog!
De fapt, lasă-i hainele! Îi fac acest hatâr.
Mă bucur că n-ai murit, Tindaro.
Am eu o veste care îți va alina inima suferindă.
Pot să-ți explic.
O să nasc copilul lui Leonardo.
Copilul lui Leonardo?
Stați!
Când am aflat ce a făcut Dioneo,
era să-mi ies din minți de ură.
Dar apoi…
te-am văzut pe tine.
După ce am dat ochii cu moartea,
înțeleg cât e de important
să fii aproape de ceea ce contează în viață
și să nu-ți scape niciodată din ochi.
Filomena…
fii soția mea!
Mulțumesc, Tindaro.
Nu te merit.
Accept.
Subtitrarea: George Georgescu