God morgon, kära vicomtesse. Vilken underbar dag Gud har givit oss.
Den blir bättre när jag har ätit min morgonost.
Självklart.
Så där.
-Här kommer den. -Jag kan äta min egen ost!
Hur går förberedelserna?
Vinet är kryddat
och fogden har tagit ut Leonardos prisade falk
för lite rackartyg i friska luften.
En glädjefylld dag är planerad till vår bruds ära.
En falk! Jag hoppas att han har stor näbb.
Naturligtvis.
Vad är det där?
En annan sak
som jag har gjort
för att väcka glädje och välvilja.
En krona till…
…dagens vinnare.
-Det liknar en sorgkrans. -Nej, en krona.
-Den är för stor för det. -Då är det en vinnarkrans!
-Kommer de andra att tycka om det? -Ja!
Det är så generöst av er att inkludera dem i ert firande.
Alla säger det.
Jag undrar om han skulle ha tyckt om firandet…
Vi talar inte om de döda.
Idag firar vi er, Villa Santas brud.
Det enda viktiga är vad ni tycker om.
Det känns märkligt att fira bröllop i brudgummens frånvaro.
Kan du låta bli?
Nej, Filomena.
Du kan inte bara lata dig här hela dagen. Du måste spela din roll.
Tjänarna kommer på dig om du inte jobbar.
Jag spelar med där ute.
Men när de här dörrarna är stängda lyssnar jag inte på ett ord från dig.
Och jag kommer inte att avslöja oss.
Det är du och din hårknut som ser ut som en rädisa.
Ett sugmärke?
Det kanske blir dina nattliga möten där du knullar Tindaro utan att vara gift.
-Va? Nej. -Du har haft sex.
Vad är din plan? Tänker du vinna Tindaros kärlek
genom att hoppa på hans kuk som en akrobat?
Håret utsläppt, din idiot.
Jag har inte legat med Tindaro.
Jag låg med Dioneo.
Va?
Varför?
-För att han är snygg. -Det är han inte.
Jo, det är han. Han är lockande.
Tror du att du kan göra vad du vill för att du har fina kläder?
Sära på benen för arbetarklassen? Ha fula frisyrer?
Det finns regler, Licisca.
Du sa nyss att vi kan göra vad vi vill bakom stängda dörrar.
Officiellt uppvaktar jag Tindaro alldeles perfekt.
Vad jag gör i mörkret med Dioneo,
tre gånger, är min ensak.
Och hans.
-Men han är diskret. -Tja, du får hoppas på det.
Din själviskhet kommer att få oss utslängda härifrån.
Du tycker ju att jag är så hemsk, men jag skulle aldrig göra det du gör.
Nån måste tycka om dig först.
Dags för frukost, Licisca.
Vakna!
Vakna, Dioneo! Jag beordrar dig att sluta sova!
Vad har hänt?
Jag vaknade till fågelsång och kände ett plötsligt hugg i hjärtat.
Men ni ler?
Det är nog ett fall av oroligt bröst kombinerat med fångrin.
-Va? -Ursäkta, det är en medicinsk term.
Nej.
Det är ett symptom på kärlek.
Signora Filomena har förändrat mig.
Jag kan knappt förstå den man jag var igår.
Så försiktig och skeptisk.
Allt ser klarare ut nu. Som dina ögon.
De ser ut som två stora, vackra ögon.
Jag är glad för er skull, padrone.
Jag har så många känslor. Så mycket att älska. Hennes näsborrar.
Perfektion. Det är synd att hon bara har två.
Hur länge måste jag vänta innan jag friar?
Friar? Det är…
Det…
Tindaro, som doktor och som er närmsta vän
måste jag säga att hon inte är giftasmaterial.
De där näsborrarna är ett tecken på djurisk lusta.
Hon är en liderlig varelse. Alltför lättfotad.
Din stora erfarenhet av vanliga kvinnor
har fläckat din bild av denna perfekta varelse.
Du har fel om henne. Jag känner det.
Hon tyngs inte av lusta. Hon är den rätta.
Dörren knackar.
Tjänare!
God dag.
-Er fogde? -Sirisco.
Bud.
Något bra?
Till vicomte Leonardo. Hans gammelfaster i Rovigo har gått bort.
Gräslig plats att dö på.
Det här är hemskt.
Till Panfilo från familjen Lungarno…
Jag borde ha förstått.
-Ni har er fars käklinje. -Vi är alla mycket stiliga.
Jag beklagar er familjs olycka.
Ingen olycka på semestern.
Tack för leveransen.
Andreoli.
Fogden betalar er nästa gång. Jag har inga kontanter.
Adjö.
-Alltihop? -Banken tog allt.
Vårt hem, våra lagerlokaler.
Mina pälsar nämns inte, men man kan ju ana.
-Fartygen också? -Vartenda glänsande ett.
Jag visste att han skulle slösa, men jag insåg inte att han var så dum.
Du har alltid varit den smarta.
Det är hans fel som inte lyssnade på dina råd, som jag gör.
Nu när vi är hemlösa
måste vi jobba ännu hårdare för vår framtid och våra allianser.
Tindaro är förbluffande korkad,
men Filomena kan vara en väg in.
Pampinea är den enda som kan kasta ut oss.
Har vi nästlat oss in tillräckligt?
-Självklart. Pampinea älskar oss. -Gör hon? Har hon sagt något?
Jag menar, jag är säker på att hon älskar oss som Kristus lärt ut.
Som vackra, fluffiga får som alla är kusiner.
Hon behöver nog hålla av oss mer än allmänt fårtycke.
Det bästa vore att få beröm när hennes make kommer.
Hon skulle säkert älska att höra historien om min räddning.
Hon kanske blir galen av glädje.
Låt oss hålla detaljerna om ditt mirakel för oss själva.
Då så, min älskade.
Jag ska försöka att inte prata om min frälsning.
Allihop, samlas i stora salen. Festligheterna ska börja.
Det är dags.
Den klipska piraten Paganino slaktade tusen män
och blev alldeles galen…
…av kärlek.
Bravo!
Väl berättat, med några undantag.
Men räcker det för att få vinnarkronan?
-Vi får väl se. -Jag ska ha kronan.
Vad kan överträffa en sådan vacker brud?
En skål.
En skål för brudens lysande skönhet.
Så ska det låta.
Tjänarflickan.
Kom ihåg att historierna ska vara oskyldiga.
Jag var inte färdig.
Men ingen av juvelerna som Paganino tog med sig från Monaco
kunde mäta sig med er skönhet,
fagra Filomena. Och…
…när jag tänker på er…
…ser jag det här.
Tindaro, det är…
Ert.
Padrone, jag kan inte ta emot det här.
Det är ert, min sommarfrukt.
Jag vill inte ha några gåvor.
Jag vill bara ha er.
Att ni inte vill ha det
visar hur mycket ni förtjänar det.
Jag antar att jag förtjänar det bästa.
Mycket bra.
-Mer svin, fröken? -Vad sa du?
Mer vin?
Så fint, Tindaro.
Men den sista delen var ingen historia, så ni bröt mot reglerna.
Ingen krona för er.
Neifile, er tur.
Va? Jag var inte… Vad händer?
Vicomtesse, ni kanske kan berätta den bästa historien av alla,
om er bröllopsdag.
Ja, självfallet.
Ja. Det var…
…igår, minns jag.
Han tog mig till en…
-En mosse. -Ja, en mosse.
En mo… Nej, va? Inte en mosse.
Ett torn. Ja.
Ja, ett torn. Beigefärgat.
Jag älskar beige.
Han sa att han blev mållös av mitt…
Leende.
…fridfulla utseende, som gladde honom.
Och att han aldrig kunde lämna någon som mig.
Sedan kysste han mig för första gången.
-Och så sa han: "Jag njuter." -"Jag njuter verkligen."
Det gör mig så glad att berätta den underbara historien.
Jag gladde mig själv, så jag vinner den första tävlingen.
-Va? -Vi går vidare.
-Ursäkta… -Var är Sirisco?
Lite tydligare regler nästa gång.
Jag är grisen.
Rör inte hans ägg!
Ett ägg till er, vicomtesse.
Skratta!
Sirisco! Misia!
Så roligt!
Mer roligt!
-Vi har så roligt! -O, ja.
Vi har så roligt!
Ja! Skojigheterna tar aldrig slut!
-Tack. -Väl spelat.
Visa mig.
Jaha.
Nästa tävling.
Hur vinner man denna trevliga tävling?
Misia?
Herregud. Gå normalt.
Alla lyfter vänster arm.
Falken cirklar i luften
och tar köttstycket från den hand som är mest värdig.
Spännande.
Skåda denna demonstration av omisskännlig elegans.
Flyg, Fortuna.
Flyg!
Kom tillbaka, Fortuna!
Fortuna!
Vem vill inte vänta på att ett rovdjur ska bita av ens finger?
Rått kött får mig att tänka på mina inälvor.
Kan du tänka dig att hålla i dina tarmar?
Jag skulle gärna testa, men då vore jag ju död.
-Ni är bisarr. -Jag?
-Är jag? -Va? Nej.
Hur kändes det när Gud kallade och bad er att rädda mig?
Så stärkande att hålla upp armen länge.
Kändes det skönt i kroppen, som att klia på en djup klåda?
Vad är det som är så roligt?
Kom ni ihåg en historia, eller glodde ni på doktorn?
Nej, så var det inte.
Jag har en historia
om Guds kärlek till sina barn.
Det var en gång en vilsen jungfru. Hon föll ner i en brunn.
Gud hörde hennes böner. Han sände sin bäste krigare,
som drog upp henne ur vattnet med stora, starka armar
och höll henne hårt.
Så hårt
att hon kände Guds närvaro djupt inne i sin kropp.
Det låter minsann som om hon kände något djupt inne i sig.
Är du den liderliga jungfrun?
-Jag är inte liderlig. -Tänk om hon var liderlig?
-Jag är from! -Ni verkar inte from.
Hon är definitivt frommare än ni, vicomtesse.
Ni vet väl att stolthet är en synd?
Dagen har varit lång. Vi borde dra oss tillbaka.
Leonardos prisade vilddjur har ännu inte återvänt.
Om Leonardo är så älskvärd som ni ofta säger,
vill han nog inte beröva oss villans bekvämligheter.
Var ska jag lägga köttstycket?
Stanna!
Jag behöver tydligen påminna om att ni är här på Leonardos inbjudan,
och den kan återkallas.
-Skulle ni kasta ut oss? -Ja!
Det är mitt hem och ni är mina gäster!
Så säg bara till om ni vill åka tillbaka till det pestsmittade Florens!
Fortuna! Kom, Fortuna!
-Jag vill ha den! -Ta den!
Vann jag, vicomtesse?
Tävlingen slutade visst oavgjort.
Tävlingen är över!
Be om ursäkt.
-Va? -Du pratade bredvid mun.
Du kan inte säga vad som helst inför henne. Det är inte rätt.
Men jag gjorde det, så jag kan tydligen.
Låter du henne köra med dig hela dagarna?
Litegrann som din lilla våta kvast.
Det är en mopp.
Meddelanden till grisarna?
Jag känner till deras öde.
Det är… utsökt.
Jag behövde vila lite.
Det är kaotiskt där ute.
Du kan bli halshuggen för intrång.
Om du behåller min hemlighet
så behåller jag din.
Er hustru vrider sig säkert i sängen just nu
och längtar efter er beröring.
Inte direkt.
Jag avundas dig.
Du kan åka från en plats till en annan, helt obehindrad.
Fri att göra som du vill.
Är det vad ni vill ha?
Jag vet inte längre.
Vad ni än har önskat förut,
vem ni än var,
hävdar jag att det inte spelar någon roll längre.
Hur så?
Jag har sett tusentals trösklar,
sett adelskvinnor bära barn till omärkta gravar,
sett bönder belägra hela slott.
Om pesten har visat oss något,
är det att vi måste välja vilka delar av oss vi vill behålla
och vilka vi vill förkasta.
Kom in.
Du.
Toppen.
Jag ber om ursäkt för idag, vicomtesse.
Fortuna har varit lynnig på sistone.
Stratilia skyller på maten, men jag tror att hon menstruerar.
Vad gör du här?
Jag vet att det var jobbigt idag.
Men jag inser att jag, mitt i all uppståndelse, inte har haft möjlighet
att säga hur glad jag är över att ni äntligen är här.
Det är ingen villa utan en fru i huset.
Här.
-Vad är det här? -Vicomtens skissbok.
Jag hittade den i eftermiddags. Ni borde ha den.
Så att ni kan lära känna honom.
God natt, vicomtesse.
Nej.
Stanna?
Du kände honom bäst, inte sant?
Ja, det gjorde jag.
Snälla?
Ja.
Så levande bilder.
Ja, Leonardo älskade landet,
särskilt kullar.
Men jag förstår inte innebörden.
Sådan var vicomten. Hans konst var som outgrundlig poesi för ögonen.
-Fler kullar. -Så fantasifullt.
Han talade om er också, vicomtesse.
Gjorde han?
Ja.
Vad berömde han först?
Han föreställde sig era vackra ögon
och ert…
…böljande hår och…
…att ni var
så villig att gifta er.
Skulle han ha älskat mig?
Han skulle ha älskat er.
Innerligt.
Vad mer skulle han ha gjort?
Han skulle ha sett på er…
…och…
…hållit om er.
Och han skulle ha…
-Kysst mig? -Ja.
Hur skulle Leonardo ha kysst mig?
Så här.
Du borde sätta på det. Det passar din adliga hals.
Det är smaklöst. Jag avskyr det.
Det överraskade mig att du kom tillbaka så snart.
-En glad överraskning, förstås. -Varför det?
Det brukar uppstå en viss skam
hos adelskvinnor när det gäller falskhet.
Enligt min erfarenhet.
Jag har inte lovat något.
Jag är en fri kvinna.
Du rör dig sannerligen fritt.
Det är förtrollande.
Du är annorlunda…
…men inte som Tindaro tror.
-Vad tror han? -Att du är världens enda goda kvinna.
Men du håller inte med?
Är jag inte god
och underbar
och den enda kvinnan värdig din erövring?
Kanske det.
Herre, befria mig från frestelser.
Men får jag fråga
varför Dioneo är Ditt sändebud?
Ett stadigt kärl
och de där outtröttliga armarna.
Är det meningen att jag ska…
Nej.
"Jag är en mur och mina bröst är som torn."
Jäklar.
"I hans ögon har jag blivit en som bringar fred."
Du är så vacker.
-Mat! -Släpp in oss!
-Ge oss mat! -Släpp in oss!
Vi är inte sjuka!
-Försvinn härifrån! -Vi är hungriga!
-Jag har 30 män! -Ge oss mat!
-Vad ni än har! -Ge oss vatten!
-Snälla! -Låt mig ta hand om dem, Sirisco!
Nej! Jag tar hand om det.
-Snälla! -Din skitstövel! Det är min bästa vän!
Tvinga mig inte att släppa ut hundarna!
-Mat! -Vi sticker härifrån.
Nästa gång blir det kokande olja!
Vi gjorde det!
Kära nån.
Bra jobbat, Sirisco.
Nej. Eller okej, tack.
Tack.
-Ursäkta mig. -Jag gjorde det för frun i huset.
Vicomtessen.
Han vill verkligen behaga er både öppet och privat.
Tyst med dig.
Fick Sirisco jaga bort dem helt själv?
-Var var männen i huset? -Nej.
Tindaro?
Panfilo? Dioneo?
-Vilka ynkryggar. -Nej.
Låter ni den gamle dåren ta hand om de där ligisterna?
Han är ynklig. Och värdelös.
Jag försvarade gärna villan. Herrarna sov gott.
Du är inte husets herre!
Uppfattat.
Så…
…till sängs?
Misia.
Har du förlorat vettet?
Jag… "Öppet och privat?" Tänk om någon hade hört? Jag…
Jag tänkte inte. Jag är bara så glad att se er glad.
Misia!
Leonardo är min enda sanna kärlek.
Han är det enda som betyder något.
Jag trodde att du förstod det,
eftersom du tvingades lämna den där flickan.
Hon hette Parmena.
Åh, Misia.
Nu förstår jag din smärta.
Det måste vara den som fördunklar ditt omdöme.
Visa dig inte
förrän du har hittat den Misia som jag behöver.
Självklart, padrona.
-Vi behöver prata, Pampinea. -Vad gör du i mitt rum?
Nej.
Nej?
Tiggarna bröt sig nästan in genom porten.
Jag bad om mat till frukost imorse.
Du gav mig sötsaker också.
Dina misstag får mig att undra om du är en värdig fogde.
Det smärtar att höra att du känner så.
Jag trodde att jag behagade dig väl i vicomtens frånvaro.
Du?
Du har aldrig behagat mig.
Aldrig.
Du är ett medel
genom vilket jag upplever Leonardos kärlek till mig.
Kom inte in hit igen.
-Ja, Pampinea. -Vicomtesse, om jag får be.
Förlåt mig, vicomtesse.
Jag…
Jag har inte varit helt ärlig.
Sanningen är att Leonardo sa till äktenskapsmäklaren
att han skulle ta vilken brud som helst med livmoder och en stor hemgift.
Undrar du inte varför han inte ville ses innan förlovningen?
Han fick nys om din personlighet
och visste att han inte skulle kunna gifta sig med er om ni sågs.
Panfilo?
Ja, min älskade?
Jag har haft syndiga tankar.
Gud förlåter väl syndiga tankar?
Absolut.
Det måste han göra. Det var ju han som satte dem i ditt huvud.
Det känns så.
Utom min kontroll.
Låt Gud vägleda dig som han alltid har gjort.
Doktorn.
Jag måste tala med er.
Jag beklagar. Jag är upptagen med något viktigt.
-Har ni sett Filomena? -Det här är viktigt.
Då så.
Gud vill att ni ska ha mig på det hustruliga viset.
Det är viktigt.
Padrona, jag vill inte såra er…
Neifile.
Gud vill inte ha mig i säng. Du vill det.
Nej, det är en helig känsla. Jag vet det.
Nej. Nunnorna sa till dig att din kropp är syndig.
De fick dig att skämmas.
Men om Gud verkligen avskydde lust kunde han ha gjort sex väldigt smärtsamt
eller mycket mer illaluktande.
Jag har gjort det en gång.
Jag vill göra det igen, men med er.
En annan dag skulle jag inte tveka, men jag har tankarna på annat.
Ja.
-Vi får inte. -Drick vinet.
Det är för tyst här. Säg något.
Som vad?
Vad som helst.
Berätta en hemlighet.
Något som inte rör din dam.
Något om dig.
Varför det?
Så att du kan håna mig för det?
Det vet vi inte i förväg.
Okej.
Mina naglar har slutat växa.
Jag vet inte varför.
Vad äckligt.
Vad har du i håret?
Bara en liten sak åt mig.
Jag stal den.
-Pampinea? -Ja.
-Bra jobbat. -Från vicomtessens häst, men…
Jag tvättade den.
Fagra Filomena,
när jag är med dig känner jag mig obehindrad och fri…
Filomena?
Filomena.
-Där är du, min kärlekssnigel. -Ja, här är jag, min krigarsnigel.
Och Dioneo.
Sitt ner.
Filomena.
När ni avböjde mitt smycke
bekräftades mina aningar om att ni är en unik kvinna.
En kvinna vars hjärta inte vinns med ytliga nöjen.
Därför gissar jag att endast konstnärliga uttryck
är det rätta sättet att visa min kärlek till er.
Det här blir bra.
Kvinna!
Är ni inte mäktig?
Ert namn viskades av en flygande älva
Så ädel, vänlig och sann
Kära Filomena
Det jag vill säga är att jag förnedrar mig när jag tittar bort från er
"Dånande applåder."
Jag läste det som inte skulle läsas.
Varför skrev ni ens ner det?
Jag antar att jag ville att det skulle hända.
"Dånande applåder."
Jag höll det kort, för jag visste att det inte var så bra.
Det var perfekt.
Tack.
Jag tycker om den här sidan av er.
Den är uppfriskande,
ärlig…
…och min.
Får jag berömma er med en kyss?
Bara en puss.
Min hud är papperstunn.
Tack för den här stunden.
Jag kommer till er kammare ikväll.
Ja, det skulle jag tycka om.
Jag vet. Det var därför jag sa det. Jag menar, vi ses snart, min älskade.
Dioneo, vi ska prata.
Du lurade mig nästan.
Jag hatade det inte.
Det där?
Dioneo!
Tycker du om honom?
Jag får göra det som är bäst för min framtid.
Och vad rör det dig?
Säg inte att du, av alla, vill ha äganderätt till din partner.
Tja…
Då så.
God eftermiddag, padrona.
Du hade fel om henne. Jag visste det.
-Ja. -Det var ju det jag sa.
-Inte precis. -Den här?
-Den är fin. -Erkänn, du hade fel.
Hon älskar mig sant och innerligt,
och är överlägsen alla de tusentals horor du varit med.
Det är lustigt.
Du ödslade all tid på dem och jag hittade rätt direkt.
Ni hade rätt, signore.
Er sanna anda slog an en sträng i hennes hjärta, och nu är hon er.
Tänk att jag drabbades av kärlek.
Sann kärlek.
Nu behöver jag inte vänta på att fria. Hon älskar mig och jag henne.
-Så snart? -Jag älskar henne!
Du har aldrig upplevt det. Hade du det så skulle du veta
varför jag vill ha henne för evigt.
Den här är nog rätt.
Ja, den är stilig.
Nåväl, då kan jag bara hylla er spirande romans
och er plötsligt goda hälsa.
Jag känner mig yster!
Som en brunstig tupp som släppts lös på ett kornfält.
-Så glädjande. -Kuckeliku!
Jag älskar dig, ungtupp Fast du inte lägger ägg
Mycket bra. Vad sägs om lite vin?
För kärleken.
Sirisco.
Stör jag?
Förlåt.
Nej, padrone. Är allt som det ska?
Jag ville bara berömma er strålande skötsel av villan.
Så vänligt av er att notera det. Tack.
Jag sover gott när jag vet att vicomten och hans nya brud är i så goda händer.
Och Pampinea…
En naturlig ledare.
Omtänksam, generös, kärleksfull.
Ja. Hon är allt det…
…och mer.
Sirisco?
När jag var ung gifte min far om sig. Med en romare.
-Åh, en romare. -Hon saknade tänder, men var rik.
Hon var olidlig.
Min favoritbetjänt hängde sig efter tre månader.
Det kan kanske ske igen.
Ursäkta, jag…
-Jag borde inte… -Dina våndor är lika viktiga som andras.
Om ni tillåter
så vet ingen hur svårt det är att hålla igång en villa.
Det tar aldrig slut.
Folk kommer till en mitt i natten för ingenting.
Ingenting.
"Sirisco, jag har ont i handleden. Kan du bre min ost?"
Och vem tar en tupplur på schäslongen?
Om någon svimmar har de inget mjukt att falla ner på!
-Det är egoistiskt! -Vad hände med blygsamhet?
Den finns inte.
Tre hästar har dött, Calandrino förlorade en nagel
när han kapade grenar, jag har inte skitit på veckor
och det enda hon gör är att gnälla och böla över sin döda make.
Så Leonardo är verkligen död.
Han kan inte köpa hur mycket glas som helst.
Vilka vet?
Vicomtessen och hennes tjänarinna, men ingen annan.
Eller ja, kokerskan. Snälla padrone…
Sirisco, lita på mig.
Mitt öde är högst oklart så länge hon bestämmer.
Mitt också. Och hon är inte ens frun i huset.
Nej, hon har ingen rätt.
Vem som helst kan utmana henne. Ni kan göra det. Ni kan…
Vi kanske kan hitta någon med ett starkare anspråk.
Det kan vara enklare än ni tror.
Kom in.
Var är Tindaro?
Du borde inte vara här.
Det går fort.
För en gång skull.
Okej.
Jag vet att du är en fin dam
från en överklassfamilj.
Och jag är…
…en fåfäng läkare som aldrig varit kär.
Men låt oss resa iväg.
Tillsammans.
Vi kan bli fria.
Lämna villan? Och åka vart då?
Det här är det enda trygga stället.
Vi kan ge varandra trygghet.
Jag kan ta hand om dig. Jag har kunskaper och…
Hör på.
Jag kan leva med att du är med Tindaro…
…men inte med att du älskar honom
och inte mig.
Så… Älska mig.
Snälla…
Älska mig.
Vad är det?
Du sa att du ville vara fri, Filomena.
Filomena.
Jag är inte…
Det är inte…
Padrone.
Hämta Dioneo!
Pesten!
Aj! Var varsam.
Jag dör av pesten.
Nej, någon har tillverkat det här.
Försvinn, pottflicka! Du stinker vidrigt.
Det är era uppkastningar. Era tänder talar om det.
Jaså, kvinnan tror att tänderna talar.
Jag kastar upp några gånger om dagen, vilket är hälsosamt för en sjuklig person.
Vad vill du? Jag behöver inte dina dekokter, bara min doktor.
Hämta honom genast!
När har doktorn senast gett er något som fått er att må bättre, inte sämre?
Mediciner botar genom att driva ut det dåliga.
Det vet ju alla.
Doktorn förgiftar er.
Akta din tunga, din galna häxa. Han är min vän.
Strunt samma, då.
Var är min jävla doktor?
Herregud!
Så haggan säger:
"Brösten har suttit kvar i 40 år. Varför ska jag oroa mig för tänderna?"
Neifile! Älskade, kom och sitt med oss!
Vad sa ni?
Har ni hört den där om Saladin och messer Torello?
-Nej. -Den är bra.
Saladin förbereder korstågen.
Jag svek Gud.
Va?
God kväll på er alla.
Är alla här? Vem saknas?
Signore Tindaro.
Ja. Den stackaren har drabbats av kroppslig oreda igen.
En flatulens som inte liknar något.
-Be för honom, snälla ni. -Misia, be för oss båda.
Jag har glädjen att förkunna…
…att jag är havande.
-Va? -Va?
Jag sa att jag är ha…
Tindaro kom trots allt.
Lögnare.
Din djävul.
Fängsla den där mannen.
Padrone, vad har hänt?
Du försökte döda mig.
Berätta.
Belladonna. Gift.
Samma som användes för att döda kejsar Claudius, av Xenofon,
hans livmedikus.
Claudius dödsorsak är fortfarande omtvistad.
Jag hittade det i ditt rum!
Och i koppen jag fick dricka ur.
Förnekar du det?
Tindaro, vem var det som botade era vårtor?
Minskade er saliv? All medicin jag har gett er har varit för ert bästa.
Förkasta mig inte, för er egen skull.
Ni vet hur skör ni är.
Ni behöver mig.
Om de är för min hälsa,
ät dem.
Du, ta hans kläder och hans rum.
Släng honom till tjänarna och råttorna.
Skäms, doktorn. Skäms.
-Ni ska skämmas. -Snälla…
Låt honom behålla kläderna. Jag kan vara så vänlig.
Tindaro, jag är så glad att ni inte är död.
Den här nyheten kanske gläder ert svikna hjärta.
Låt mig förklara!
Jag väntar Leonardos barn.
Leonardos barn?
Vänta.
När jag fick veta vad Dioneo gjort
blev jag nästan galen av hat.
Men sedan
såg jag er.
Efter att ha varit så nära döden
inser jag hur viktigt det är att hålla fast vid
det som betyder mest i livet
och aldrig släppa det ur sikte.
Filomena…
Bli min hustru.
Tack, Tindaro.
Jag förtjänar inte er.
Jag accepterar.
Undertexter: Lisbeth Pekkari