ДЕКАМЕРОН
Доброго ранку, мила віконтесо. Який розкішний день подарував нам Господь!
Стане ще кращий, коли я скуштую ранкові сири.
Звісно.
Прошу.
Ось так.
-Я сама можу їсти сир! -Гаразд.
Як підготовка?
У вино додали прянощі,
управитель випустив дорогоцінного сокола,
щоб попурхав на свіжому повітрі.
На честь нашої нареченої заплановано чудовий день.
Сокіл! Сподіваюся, у нього королівський дзьоб.
Звісно.
Що це?
І ще дещо:
я сплела,
щоб заохотити до веселощів і гарного настрою,
корону для…
переможця дня.
-Це траурний вінок. -Ні.
-Це корона переможця. -Завелика.
Присягаюся Гомером, це вінок переможця!
-А іншим сподобається? -Без сумніву!
Дуже щедро з вашого боку запросити їх на святкування.
Усі так кажуть.
Цікаво, чи сподобалося б йому свято…
Не варто говорити про покійних.
Сьогодні ваше свято, свято нареченої вілли Санта.
Важливо лише те, що подобається вам.
Дивно влаштовувати весільну церемонію
за повної відсутності нареченого.
Допоможеш?
Ні, Філомено.
Не можна цілий день просто сидіти.
Ти маєш грати роль.
Якщо не працюватимеш, вони запідозрять.
Там я роль граю.
Але коли двері зачинені, я тебе не слухаю.
До того ж, це не я нас видам.
А ти і ця безглузда дулька, схожа на редьку.
Укус пристрасті?
Нас видадуть твої опівнічні походеньки і те, що ти трахаєш Тіндаро поза шлюбом.
-Що? Ні. -У тебе був секс.
Що ти замислила?
Хочеш завоювати прихильність Тіндаро,
стрибнувши на його прутень, як акробатка?
Розпусти волосся, ідіотко.
У мене не було сексу з Тіндаро.
У мене був секс із Діонео.
Що?
Навіщо?
-Бо він гарний. -Ні.
Так. Він об'єктивно привабливий.
Думаєш, одягла шляхетне вбрання і можеш робити що завгодно?
Як-от розставляти ноги перед простим купцем?
Чи носити потворні зачіски?
Є правила, Лічиско.
Ти щойно сказала, що за зачиненими дверима ми можемо робити що завгодно.
На людях я упадаю за Тіндаро.
Що я роблю з Діонео наодинці,
тричі,
стосується лише мене.
І його.
Він буде обережний.
Сподіваюся.
Бо через твій егоїзм нас звідси виженуть.
Ти думаєш, що я нестерпна,
та я б ніколи не вчинила так, як ти.
Бо для цього потрібен чоловік.
Час снідати, Лічиско.
Прокидайся!
Прокинься, Діонео! Я наказую тобі негайно припинити спати!
Що сталося?
Я пробудився від пташиного співу і раптом відчув удар у серце.
Ви ж усміхаєтеся.
Схоже на спазм грудної клітки з гострим синдромом лиця дурня.
Що?
-Вибачте, це медичний термін. -Ні.
Моя радість — ознака закоханості.
Синьйора Філомена змінила мене.
Аж не віриться, яким я був ще вчора.
Такий обачний, скептичний.
Тепер усе яскравіше, як і твої очі.
Вони схожі на два великі гарні ока.
Я радий за вас, падроне.
Мене переповнюють почуття. Стільки треба усвідомити.
Наприклад, її ніздрі.
Довершеність. Шкода, що їх у неї лише дві.
Як довго упадати, перш ніж освідчитися?
Освідчитися? Це…
Це…
Тіндаро, як лікар
і ваш найближчий друг,
маю сказати, що ця жінка не створена для шлюбу.
Ні, ці ніздрі — ознака тваринної жаги.
Це розпусна істота, що легко лягає в ліжко. Надто легко.
Досвід спілкування з нікчемними жінками
затьмарив твій погляд на це ідеальне створіння.
Ти помиляєшся щодо неї. Я відчуваю.
Вона не обтяжена хіттю. Вона… та єдина.
У двері стукають.
Слуги!
-Вітаю. -Вітаю.
-А де управитель? -Сіріско.
Послання.
Є добрі новини?
Для віконта Леонардо, його пратітка померла в Ровіґо.
Жахливе місце для смерті.
А це просто жахіття.
Для Панфіло з роду Лунґарно…
Я мав би здогадатися.
-У вас батькове підборіддя. -Так, ми всі красиві.
Мені прикро через нещастя вашої родини.
Під час святкувань жодних нещасть.
Дякую за доставку.
Андреолі.
Управитель заплатить. Я не ношу грошей.
До побачення.
-Усе? -Банк конфіскував усе.
Наш дім, сховища.
Мою колекцію хутра не згадують, та, гадаю, теж.
-Навіть кораблі? -Кожнісінький кораблик.
Я знав, що чума збільшить його витрати,
але не думав, що він настільки дурний.
Ти завжди був розумним.
Це він винен, що не слухав твоїх порад.
Як це роблю я.
У нас немає дому,
тож слід подвоїти зусилля задля майбутнього
і вигідних союзів.
Тіндаро — безпросвітний дурень,
але Філомена може стати в пригоді.
Пампінея єдина, хто може змусити нас піти.
Чи достатньо ми підлещувалися?
Звісно, любове моя. Пампінея любить нас.
Правда? Вона тобі щось казала?
Я впевнена, що любить, як Христос учив любити одне одного.
Мов прекрасних пухнастих овечок, що є членами однієї родини.
Здалося би більше любові, ніж загальна овеча прихильність.
Слід заробити схвальних відгуків до повернення її чоловіка.
Гадаю, вона захоче почути історію мого дивовижного порятунку.
Її радості не буде меж.
Не розголошуймо деталі твого нещодавнього дива.
Добре, любове моя.
Постараюся не згадувати про моє спасіння.
Збираємося у великій залі. Свято от-от почнеться.
До роботи.
Розумний пірат Паґаніно вбив тисячі людей
і втратив глузд…
від любові.
Браво!
Гарна розповідь.
Хилить до сну.
Але чи достатньо, щоб отримати корону переможця?
-Побачимо. -Я отримаю корону.
Що здобуде прихильність красуні-нареченої?
Власне, тост.
За осяйну красу нареченої.
Оце я розумію.
Служнице.
Пам'ятайте: історії мають бути на тему чистоти.
Я ще не закінчив.
Але з-поміж усіх коштовностей, які Паґаніно привіз із Монако,
ніщо не зрівняється з вашою красою,
прекрасна Філомено.
І все ж,
коли я думаю про вас…
Я бачу це.
Тіндаро, це…
Для вас.
Падроне, я не можу прийняти цей дар.
Це вам, моя літня ягідко.
Я не хочу подарунків.
Я хочу лише вас.
Те, що ви цього не хочете,
лише доводить, що ви на це заслуговуєте.
Гадаю, я заслуговую на найкраще.
Чудово.
-Вина повії, моя пані? -Що ти сказала?
Вина по вінця?
Як мило, Тіндаро.
Але, на жаль, це не історія, тож ви порушили правила.
Не бачити вам корони.
Нейфіле, ви наступна.
Що? Я не… Що відбувається?
Віконтесо, може, ви порадуєте нас найкращою історією з усіх —
про день вашого шлюбу.
Так. Авжеж.
Так. Це було…
учора, пригадую.
Він відвів мене до…
-Болота. -Так, болота.
Крас… Що? Ні, не до болота.
До вежі. Так.
Так, до вежі. Бежевого кольору.
Обожнюю бежевий.
Він сказав, що його вразила моя…
Усмішка.
…краса, яка полонила його серце.
І він ніколи не покине таке личко, як у мене.
І саме там він мене вперше поцілував.
А потім сказав: «Як приємно».
Сказав: «Дуже приємно».
Згадка про цю чарівну історію мене втішила.
Я порадувала себе, тож виграла першу гру.
-Що? -Продовжуємо далі.
-Вибачте… -Де Сіріско?
Трохи ясності щодо правил наступного разу.
Я свиня.
Не чіпайте його яйце!
Тримайте яйце, віконтесо.
Усі смійтеся!
Сіріско! Місіє!
Це так весело!
Веселіше!
-Нам страшенно весело! -Так.
Нам дуже весело!
Так! Радості немає меж!
Ніхто…
-Дякую. -Гарна гра.
Подивимось.
Гаразд.
Наступна гра.
Як виграти в цій чудовій грі?
Місіє?
Господи. Ходи нормально.
Підніміть ліву руку.
Сокіл кружлятиме в повітрі,
а потім візьме шмат сирого м'яса з найдостойнішої руки.
Чарівно.
Споглядайте бездоганну витонченість.
Лети, Фортуно.
Лети!
Повертайся, Фортуно!
Фортуно!
Неабияка радість чекати,
щоб хижак-убивця відкусив тобі палець.
Тримаючи сире м'ясо, я думаю про власні нутрощі.
Уявляєте? Тримати в руках свої кишки.
Я б спробувала, якщо це не означає, що я мертва.
-Дивачка. -Я?
-Справді? -Що? Ні.
Що ви відчули, коли Господь наказав вам врятувати мене?
Стояти з піднятою рукою так бадьорить.
Приємне відчуття в тілі, ніби хвиля блаженства?
Що смішного?
Ви пригадали історію чи й далі витріщаєтеся на лікаря?
Ні, гадаю, це не те.
У мене є історія
відданості Бога своїм дітям.
Якось панна, яку діймали сумніви,
упала в колодязь.
Бог почув її молитви.
Він послав свого найкращого воїна,
який витяг її з води своїми великими дужими руками
і міцно тримав її.
Так міцно,
що вона відчула Божу присутність у глибинах свого тіла.
Думаю, вона відчула дещо інше в глибинах свого тіла.
Хтива діва в колодязі — це ви?
Я не хтива.
А якщо й хтива?
-Я благочестива! -Щось не схоже.
Вона більш благочестива, ніж ви, віконтесо.
Адже гординя — це гріх.
День був довгий. Мабуть, варто відпочити.
Перната істота Леонардо ще не повернулася.
Якщо Леонардо — люб'язний господар, як ви стверджуєте,
він волів би, щоб ми насолодилися затишком вілли.
А куди подіти шматок м'яса?
Стійте!
Маю нагадати вам, що ви тут на запрошення Леонардо,
яке можна скасувати.
-І ви б нас вигнали? -Так!
Це мій дім, а ви мої гості!
Якщо хочете повернутися до охопленої епідемією Флоренції,
так і скажіть!
Фортуно! Сюди, Фортуно!
-Я хочу! -Дістань пташку!
Я виграла, віконтесо?
Здається, у нас нічия.
Гру закінчено!
Вибачся.
Що?
Ти переступила межу.
Не можна говорити усе, що заманеться, це неправильно.
Але я сказала,
тож, очевидно, можна.
Дозволиш їй весь день поганяти собою?
Як цією… мокрою мітлою?
Це швабра.
Доставляєш послання свиням?
Я теж знаю долю їхнього кодла.
І вона… смачна.
Хотів трохи відпочити.
Там справжнє пекло.
За це можна й голови позбутися.
Ви збережете мої секрети,
а я збережу ваш.
Ваша дружина, мабуть, крутиться в ліжку,
жадаючи вашого дотику.
Не зовсім.
Я заздрю тобі.
Переїжджаєш з одного місця в інше, не обтяжений клопотами.
Робиш усе, що хочеш.
Ви цього прагнете?
Уже й не знаю.
Чого б ви не бажали раніше,
ким би ви не були,
б'юся об заклад, це вже неважливо.
Чому?
Я бачив тисячі порогів,
бачив, як знатні жінки несуть дітей до безіменних могил,
як селяни обступили замки.
Якщо чума нас чогось і навчила,
то це того, що слід обирати, що зберегти,
а чого позбутися.
Заходьте.
Це ти.
Прекрасно.
Пробачте за сьогодні, віконтесо.
Фортуна останнім часом у поганому гуморі.
Стратилія скидає все на дієту, але, гадаю, у пташки місячні.
Чому ти прийшов?
Сьогодні був важкий день.
Але я зрозумів, що з усім цим хвилюванням
не було нагоди
сказати, який я радий, що ви нарешті тут.
Вілла — не вілла без господині.
Ось.
Що це таке?
Альбом віконта.
Натрапив сьогодні. Гадаю, він має бути у вас.
Допоможе пізнати його ближче.
На добраніч, віконтесо.
Ні.
Залишся.
Ти знав його найкраще, чи не так?
Так. Знав.
Прошу.
Так.
ЛЕО
Такі яскраві образи.
Так, Леонардо любив селище,
особливо пагорби.
Але я не втямлю суті.
У цьому весь віконт.
Його мистецтво, наче незбагненна поезія для очей.
-Ще пагорби. -Яка уява.
Він і про вас говорив, віконтесо.
Правда?
Так.
Що він першим похвалив?
Він уявляв ваші гарні очі,
і ваше…
розпущене волосся, і…
як ви
страшенно хочете вийти заміж.
Він би мене любив?
Він би вас любив.
Дуже.
Що ще він би робив?
Він би дивився на вас…
і…
обіймав.
І він би…
Цілував мене?
Так.
Як би Леонардо мене цілував?
Ось так.
Одягніть. Личить вашій шляхетній шиї.
Несмак. Мені таке не до вподоби.
Я здивований, що ви знову прийшли.
Приємно здивований.
Чому?
Знатні жінки часто відчувають
певний сором після зради.
Кажу з досвіду.
Я нікому нічого не обіцяла.
Я вільна жінка.
Ви вільно поводитеся.
Це заворожує.
Ви інакша…
але не так, як думає Тіндаро.
А що він думає?
Що ви єдина гарна жінка на планеті.
А ви так не вважаєте?
Я не гарна,
не приваблива,
не єдина жінка, гідна ваших бажань?
Можливо.
Господи, вбережи мене від спокуси.
Але мені цікаво,
чому ти обрав Діонео посланцем?
Міцна посудина
і ці невтомні руки.
Я мушу…
О ні.
«Я — стіна, а мої груди — вежі».
Дідько.
«Тож я стала в його очах посланницею миру».
Ви незрівнянна.
-Їсти! -Впустіть нас!
-Дайте нам їсти! -Впустіть!
Ми не хворі!
-Забирайтеся звідси! Геть! -Ми голодні!
-Зі мною 30 чоловіків! -Їсти!
-Будь-що! -Дайте води!
-Благаємо! -Пусти, Сіріско! Я їм покажу!
Ні!
-Стережись! -Впустіть!
-Благаємо! -Негідник! Це мій найближчий друг!
-Їсти! -Я зараз спущу собак!
-Їсти! -Забираймося!
Ходімо звідси!
Наступного разу виллю на вас киплячу олію!
Вдалося!
Отакої.
Молодець, Сіріско.
Ні. Ну гаразд, дякую.
Дякую.
Перепрошую.
Я робив це для господині вілли.
Віконтеси.
Управитель догоджає вам на людях і наодинці.
Замовкни.
Ви залишили Сіріско відбиватися самотужки?
-Де були решта чоловіків? -Ні.
Тіндаро?
Панфіло? Діонео?
-Боягузи. -Ні.
Кинули старого дурня самого проти цих хуліганів?
Яка ганьба.
Яка з вас користь?
Ні, я був радий захистити віллу. Панове міцно спали.
Ти не господар дому!
Зрозуміло.
Тож…
ходімо спати?
Місіє.
Ти що, зовсім з глузду з'їхала?
Я… «На людях і наодинці»?
А якби тебе хтось почув? Я не…
Я не подумала.
Я така рада, що ви щасливі.
Місіє!
Леонардо — моє єдине кохання.
Єдине, що для мене важливо.
Я думала, ти зрозумієш,
бо тобі довелося покинути ту дівчину.
Її звали Пармена.
О, Місіє.
Тепер я розумію твій біль.
Мабуть, саме він затьмарює тобі розум.
Не показуйся переді мною,
поки не знайдеш ту Місію, яка мені потрібна.
Звісно, падроно.
-Пампінеє, нам треба поговорити. -Що ти робиш у моїх покоях?
Ні.
Ні?
Жебраки ледь не зламали ворота.
Сніданок був не пікантний, як я просила.
А напівпікантний.
Твої помилки змушують замислитися, чи гідний ти бути управителем.
Мені боляче це чути.
Я думав, що задовольнив тебе за відсутності віконта.
Ти?
Ти мене ніколи не задовольняв.
Жодного разу.
Ти — посудина,
завдяки якій я відчуваю любов Леонардо до мене.
Більше сюди не заходь.
Так, Пампінеє.
Для тебе — віконтеса.
Вибачте, віконтесо.
Я…
Я не був із вами чесним.
Правда в тому, що Леонардо сказав свасі,
що готовий узяти будь-яку наречену з великим посагом і утробою.
Як гадаєте, чому він не хотів зустрітися з вами до заручин?
Він чув про ваш характер
і знав, що тоді не зможе взяти шлюб.
Панфіло?
Що, серденько?
У мене були гріховні думки.
Бог прощає гріховні думки, так?
Так, авжеж.
Він має пробачити,
бо це він вклав їх тобі в голову.
Так і є,
я цього не контролюю.
Нехай Бог веде тебе, як завжди.
Лікарю.
Треба поговорити.
Падроно, вибачте. У мене важливі справи.
-Ви бачили Філомену? -Це важливо.
Гаразд.
Бог хоче, щоб ви взяли мене як дружину.
Це термінова справа.
Падроно, я не маю наміру вас образити…
Нейфіле.
Не Бог хоче, щоб ви були зі мною.
Ви хочете бути зі мною.
Ні, це священне почуття. Я знаю.
Послухайте, черниці казали, що ваше тіло — зло.
Змусили відчувати сором.
Якби Бог так ненавидів хіть,
він міг би зробити секс дуже болісним
або значно смердючішим.
Одного разу я це робила.
І хочу повторити, але з вами.
У будь-який інший день я б не перечив,
але мої думки зараз деінде.
Так.
Нам не можна.
Пий вино.
Тут надто тихо. Скажи щось.
Що?
Що завгодно.
Розкажи якусь таємницю.
Щось, що ніяк не стосується твоєї господині.
Щось про себе.
Навіщо?
Щоб ти з мене посміялася?
Не дізнаємося, поки не скажеш.
Гаразд.
У мене кілька місяців не ростуть нігті,
і я не знаю чому.
Бридота.
Що це в тебе у волоссі?
Дещо для мене.
Я вкрала.
-У Пампінеї? -Так.
-Молодець. -У коня віконтеси, але…
Я випрала.
Прекрасна Філомено,
коли я з вами, я почуваюся вільним і…
Філомено?
Філомено.
-Ось ви де, мій равлику. -Я тут, мій приборкувачу равликів.
І Діонео теж.
Прошу, сідайте.
Філомено.
Коли ви спершу відмовилися від прикраси,
мої підозри, що ви абсолютно надзвичайна жінка, підтвердилися.
Жінка, чиє серце не завоюють тлінні подарунки.
Тому я вирішив, що лише у творчий спосіб
зможу висловити вам свою любов.
Має бути цікаво.
Жінко!
Сильна й владна
Ваше ім'я прошепотіла фея крилата
Добра, чесна й незрівнянна
Люба Філомено
Коли ви не поруч
Я ніхто і ніщо, моя панно
«Гучні оплески».
Я прочитав те, що не треба було читати.
Навіщо ви це записали?
Мабуть, дуже хотів, щоб це сталося.
«Гучні оплески».
Я не затягував, бо знаю, що вірш нікудишній.
Вірш чудовий.
Дякую.
Мені подобається цей ваш бік.
Такий свіжий,
чесний…
і мій.
Можна вас поцілувати на знак вдячності?
Легкий цьомчик.
У мене дуже ніжна шкіра.
Дякую, що розділили зі мною цю мить.
Я прийду до вас сьогодні вночі.
Так. Так, я буду рада.
Я знаю. Тому й сказав.
Скоро побачимося, любове моя.
Діонео, на два слова.
Я майже повірив.
Мені було приємно.
Це?
Діонео!
Він вам до вподоби?
Я вільна робити те, що краще для мого майбутнього.
Як це стосується вас?
Тільки не кажіть, що хочете утвердити право власності на коханку.
Ну…
Дуже добре.
Гарного дня, падроно.
Ти помилявся щодо неї.
-Я знав. -Так.
Я ж казав.
-Не зовсім. -Цей?
-Гарно. -Визнай, ти помилявся щодо неї.
Вона кохає мене щиро й віддано,
і краща за будь-яку з тисячі повій, з якими ти був.
Кумедно.
Ти змарнував з ними стільки часу, а мені вдалося з першої спроби.
Ви мали рацію, синьйоре.
Ваша справжня сутність вразила її ніжне серце, і тепер вона ваша.
Не віриться, що став жертвою кохання.
Справжнього кохання.
Більше не чекатиму. Я їй освідчуся.
Її серце належить мені, а моє — їй.
-Так скоро? -Я кохаю її, Діонео!
Ти цього не відчував,
інакше б знав, чому я хочу,
щоб вона була моя, раз і назавжди.
Гадаю, краще цей.
Так, дуже гарно.
Тоді залишається відсвяткувати ваше кохання
і раптове покращення здоров'я.
Я почуваюся живчиком!
Наче похітливий півень на ячмінному полі.
-Я радий. -Ку-ку-рі-ку!
Люблю тебе, мій півнику Хоч не даєш яєць
Дуже добре.
Вип'ємо вина?
За кохання.
Сіріско.
Я не заважаю?
Пробачте.
Ні, падроне. Усе гаразд?
Я просто хотів похвалити, як чудово ти дбаєш про віллу.
Дуже мило з вашого боку. Дякую.
Мені краще спиться, знаючи, що віконт і його дружина
в надійних руках.
Ця Пампінея…
природна лідерка.
Дбайлива, щедра, сповнена любові.
Так.
Їй це все притаманно…
і навіть більше.
Сіріско.
Як я був малим, мій батько одружився вдруге. На римлянці.
О, римлянка.
Беззуба, але з великим статком.
Нестерпна пані.
Через три місяці мій улюблений управитель повісився.
Це може статися знову.
Вибачте, я…
-Це неприпустимо… -Нічого подібного.
Твої проблеми теж важливі.
Якщо можна,
ніхто не знає, який це жах — доглядати за віллою.
Ніякого перепочинку.
Ганяють мене посеред ночі просто так.
Просто так.
«Сіріско, у мене зап'ястя болить. Можеш намастити сир?»
І що це за манера дрімати на кушетці?
А як хтось знепритомніє?
Не буде де й упасти!
-Це егоїстично! -Куди поділася скромність?
Її не існує.
Троє коней відкинули копита,
Каландріно втратив ніготь, зрізаючи гілки для букету,
я тижнями нормально не випорожнювався,
а вона лише скаржиться і оплакує свого мертвого чоловіка!
То Леонардо мертвий.
Скільки того скла може купити одна людина?
Хто ще знає?
Віконтеса та її служниця, але більше ніхто.
Ще кухарка.
Будь ласка, падроне…
Сіріско, можеш мені довіряти.
Моя доля дуже невизначена, доки вона головна.
Моя теж. І вона навіть не господиня дому.
Ні, вона не має жодних прав.
Будь-хто може її потіснити. Ви могли б потіснити.
Мабуть, краще знайдемо когось, у кого більше прав.
Це може бути легше, ніж здається.
Заходьте.
Де Тіндаро?
Вам не варто тут бути.
Обіцяю, я швидко.
Це буде вперше.
Гаразд.
Я знаю, що ви
зі шляхетної родини.
А я…
Я звичайний лікар, який ніколи не кохав.
Але ходімо зі мною.
Разом. Утечімо.
Ми будемо вільними.
Покинути віллу? І куди ми підемо?
Це єдине безпечне місце в околиці.
Ми захистимо одне одного.
Я зможу вас забезпечити.
У мене є навички і…
Послухайте.
Я змирюся, що ви з Тіндаро…
та не змирюся, якщо ви кохаєте його,
а не мене.
Тому… кохайте мене.
Прошу…
кохай мене.
Що таке?
Ти казала, що хочеш бути вільною, Філомено.
Філомена.
Я не…
Це не…
Падроне.
Приведи Діонео!
Чума!
Ой! Будь ласка, обережно.
Я помираю від чуми.
Ні, ця хвороба рукотворна.
Геть, дівко. Твій сморід огидний.
Це ваша блювота. Ваші зуби кажуть, що ви часто блюєте.
Жінка вірить, що зуби говорять.
Я блюю два-чотири рази на день,
що добре для такої хворої людини, як я.
Що ти задумала?
Мені потрібне не твоє зілля, а мій лікар.
Приведи його негайно!
Коли востаннє лікар давав вам щось,
від чого вам ставало б краще, а не гірше?
Ліки оздоровлюють, виводячи назовні найгірше.
Це всі знають.
Лікар вас труїть.
Обережно, скажене стерво. Він мій добрий друг.
Тоді гаразд.
Де мій клятий лікар?
Господи помилуй.
І відьма каже:
«Мої груди висять останні 40 років.
Навіщо перейматися зубами?»
Нейфіле! Серденько, приєднуйся!
Розкажіть ще.
Ви чули історію про Саладіна і мессера Торелло?
-Ні. -Послухайте.
Саладін готується до походу.
Я підвела Бога.
Що?
Добрий вечір усім.
Це всі? Кого немає?
Синьйора Тіндаро.
Так. У бідолахи черговий напад тілесного розладу.
Метеоризм, небачений досі.
-Згадайте його в молитвах. -Місіє, молися за нас обох.
Рада повідомити, що я…
Я при надії.
-Що? -Що?
Я сказала, що вагіт…
Тіндаро все ж прийшов.
Брехун.
Диявол.
Схопіть його!
Падроне, що сталося?
Ти хотів мене вбити.
Скажи йому.
Беладона, отрута.
Ксенофонт використав її для вбивства імператора Клавдія.
Його ж лікар.
Причина смерті Клавдія досі обговорюється.
Я знайшов її у твоїй кімнаті!
І в цій чаші, з якої ти мене поїв.
Ти заперечуєш?
Тіндаро, хто вилікував вам бородавки? Зменшив слиновиділення?
Усі ліки, які я вам давав, були для вашого блага.
Заради свого ж добра, не женіть мене.
Ви знаєте, який ви тендітний.
Я вам потрібен.
Якщо це для мого блага,
їж.
Ти, зніми з нього одяг.
Киньте його до слуг. На поталу щурам.
Ганьба, лікарю. Ганьба.
-Ганьба. -Ні, прошу.
Залиште одяг. Вчиню йому таку ласку.
Тіндаро, я така рада, що ви не померли.
Можливо, ця новина підбадьорить ваше зраджене серце.
Дозвольте пояснити.
У мене під серцем дитина Леонардо.
Дитина Леонардо?
Зачекайте.
Коли я дізнався, що зробив Діонео,
я мало не збожеволів від ненависті.
Але потім…
я побачив вас.
Наблизившись до смерті,
я зрозумів, як важливо тримати поруч
найважливіше в цьому житті
і не випускати з поля зору.
Філомено…
будьте моєю дружиною.
Дякую, Тіндаро.
Я вас не заслуговую.
Я згодна.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин