Vend.
Hvor længe skal jeg se på det?
Jo længere du ser, jo mere vil barnet blive præget af Leonardos dyd,
dygtighed, tapperhed, flothed.
Må jeg blinke?
At blinke vil ikke påvirke udfaldet.
Sikke en lettelse.
-Lugten af svin giver mig kvalme. -Lugten af svin giver hende kvalme.
-Hent grød med rosiner og kanel, tak. -Javist.
Jeg kan hjælpe.
Og lav den med kærlighed.
Hvad, hvis moderen ser på en, der er utiltrækkende?
Barnet ville blive utiltrækkende.
Du må hellere holde dig væk fra signore Tindaro.
Vi prøver at læse.
-Nej, jeg var ikke færdig. -Undskyld, min elskede.
-Følg mine øjne. -Ja, men de bevæger sig meget.
Stemmer ned, tak.
Alle ved, at barnets ører er det første, der vokser.
Må jeg gå ud i haven, hvor jeg kan tale frit og højt, som jeg har for vane?
Vi bør være sammen for at opmuntre barnet til kammeratskab.
Vil du hellere være i Firenze?
Ligene beder dig ikke om at justere lydstyrken.
Bøj armen rundt om bogen, så du ikke blokerer siden.
Ja. Jeg forvandler mine albuer til cirkler.
Viscontessa har bedt om ro.
Det er en lille bøn.
Din inkompetence har vakt min kvalme.
Bed den, vi ikke længere taler med, om en mave-tonic.
Med pæresmag.
Eller honning. Men alt andet end abrikos.
Helst ikke abrikos.
Tonic med pæresmag til signore Tindaro.
Filomena, vent.
Har du et øjeblik til en forklaring?
For en som dig har jeg ingen tid tilovers.
Mit eksil er ensomt.
Ingen snak med kvaksalveren. Bare kom med medicinen!
Måske er det gift?
Hov!
Så er det nok.
-Hvad vil du? -Jeg kom for at se til dig og høre,
om du eller han eller hun har brug for noget?
Det, han har brug for, angår ikke dig.
Tilgiv mig, men det gør det.
Ethvert barn af Leonardo ville være som mit eget.
Især det.
Det er slet ikke sandt. Der ville ikke være noget slægtskab.
Stop dine hæse tilnærmelser, og gå. Du blokerer udsigten til min mand.
Vi skulle jo ikke være sørgeklædt mere.
Jeg udvalgte lavendel-tunikaen.
Der er perler og farve.
-Jeg gør stadig bod. -Du begik ingen synd.
Jeg ville have begået begærets synd,
om Gud ikke havde fjernet fristelsen fra min vej.
Og rabarberbladene?
Urten er det eneste middel mod min ubarmhjertige lyst.
Du har været alt for mild mod mig, og jeg med mig selv,
undtagen i et område af kroppen,
som kræver stadig mere styrke.
-Åh gud. -Tag ikke hans navn forfængeligt!
Undskyld.
Mere rabarber.
Et godt råd: Rabarber kurerer ikke begær. Jeg anbefaler samleje med din mand.
Stille, din slange.
Du har ikke længere magt over mig.
Er jeg slangen?
Panfilo betalte mig for at redde dig.
Hvad?
Der var intet budskab fra Gud. Din mand arrangerede det hele.
Hvem er nu slangen?
Hvad var det? Kommer der nogen?
Banditter?
Banditter melder ikke deres ankomst. Det er ikke strategisk.
Medmindre de studerede romernes tilgang til slaget ved Pydna.
Så ville det være strategisk.
Vi har undervurderet modstanderne!
Velkommen!
-Endelig! -Han er ventetiden værd.
Pampineas regeringstid er slut.
Og han har fantastisk hår.
Villa Santas ældste ven. Velkommen.
Du er et kærkomment syn, padrone.
Jeg var bange for, at du ikke fik mit brev.
Ruggiero, en af Leonardos værdsatte gæster,
-Panfilo af huset… -Kald mig Panfilo.
Velkommen. Sirisco er fuld af lovord.
En fornøjelse. Det er mine venner, Bruno, Lorenzo, Stecchi,
-og Skjalden. Navnet husker jeg ikke. -Giovanni.
Hvor er den perverse stodder?
Vi har en trist nyhed om Leonardo.
-Han er her ikke. -Undskyld?
Han køber glas i Venedig.
Han ombyggede kapellet.
Lidt for meget pave Gregor derinde.
Jeg er inviteret til hans hjem, men han rejser, før jeg kommer?
Ja.
Vi drikker al hans vin! Så kan han lære det, slynglen!
Ja.
Villa Santa!
Kom indenfor.
-Signore. -Signore.
Det er Leonardos andre gæster.
Det er Ruggiero, Leonardos fætter,
og den nyeste gæst i Villa Santa.
De smukke ansigter er lige til at kysse. Hvorfor så alvorlige?
Pestens uendelige rædsler har gjort alle tungsindige.
Tungsindige? I er i live, unge, smukke og i Villa Santa!
I burde fejre det!
-Sirisco, find vinen frem. -Ja.
Jeg er helt enig. Også til mig.
Gå.
Er du Leonardos fætter?
Lad os sige, at vores fædre var brødre, så opfat det, som du vil.
Altså fætre?
Sikke en dejlig overraskelse. Jeg er Pampinea, Leonardos kone.
-Det er en ære… -Sagde du kone?
Ja. Vi blev gift for en måned siden.
Nej, jeg tror dig ikke.
Det burde du, for det er helt sikkert sandt.
Leonardo gift?
Der kan man bare se.
Jeg formoder, at pesten har forhekset os alle.
Overvejer han sit eftermæle?
Javist.
Han får endnu en arv, eftersom jeg bærer hans barn.
Tillykke.
Det er spektakulære nyheder!
Hvem er denne dejlige ting klædt i sort, som om hun sørger over hele verden?
Vi har ikke tid til at sørge, min elskede.
Jeg går i sort, fordi jeg er en synder.
Jeg har selv begået en synd eller to for at være ærlig.
Bliv her, din lystne fugl.
Han kom direkte ind fra gaden. Han kan have bragt pesten med sig.
Vi er alle sunde og robuste.
Hvorfor stole på dit ord?
Kan nogen med pest gøre sådan?
Sådan!
-Hvem fanden er I andre? -Jeg er Mis--
Jeg er den store Tindaro fra markis Peraltos hus.
Hvem er den dejlige dame?
Det er min forlovede, Filomena. Ignorer hende.
-Hun kan gemme sig, om hun generer dig. -Mit blik skal aldrig forlade hende igen.
-Var det Filomena? -Ja.
Min far, Eduardo, var også Leonardos fætter.
Eduardo?
Du er en slægtning.
Jeg lover hermed ikke at gå i seng med dig.
Sirisco!
Find den gode salami og din bedste spiritus frem.
I aften bliver mindeværdig! Et festmåltid!
Et festmåltid er en fabelagtig idé. Tænk, at jeg ikke kom på det.
Du er så klog.
Sirisco!
Stratilia!
Tilbered et festmåltid!
Kom! Lad os leve og more os, mens verden stadig drejer rundt,
for som vi har set, er der måske ikke megen tid tilbage.
Skjald, spil!
Venner, kom.
-Misia! -Hør! Hvor er vinen?
Hvor er vinen, gamle mand?
Hold så op!
-Fjols! Du står bag. -Ja.
-Det var så lidt. -Ruggiero, af alle?
Vi har brug for ham.
Mon du har glemt, at vores små bondeliv står på spil?
Har du glemt, at vores små bondeliv står på spil?
Nej, jeg har en god hukommelse.
Hvorfor er I så længe om det? De løg skal hakkes nu!
Pas på tonen, ellers taler Misia med Pampinea om dig.
Ja. Du er heldig, at vi overhovedet hjælper dig.
-Jeg føler mig ikke så heldig. -Det er du.
I guder, nej.
Først fødderne, så hovedet, og til sidst maven, til den er død.
-Barbarisk. -Du skulle se mig skære en agurk.
-Jeg havde ikke overlevet her uden dig. -Helt enig.
Du er den mest talentløse og irritable tyende, jeg nogensinde har mødt.
Ja.
Du er heldig, at signora Filomena er tilgivende.
Hvis jeg hører endnu en kalde hende Filomena,
suger jeg hovedet ned i halsen og ruller rundt som en bold.
Hvadbehager?
Vil du høre noget bizart?
-Altid. -Altid.
-Følg med. Kom nu. -Jeg kommer tilbage. Undskyld.
Det er okay. Nej, det er fint.
Jeg er kongen af Sardinien. Jeg har en lang hale, som jeg bruger som stol.
Nej, du sagde det selv. Jeg har ingen færdigheder.
Jeg er og har altid været en lady.
Licisca er en bedrager.
-Det kan jo ikke være sandt. -Hvorfor ikke?
Fordi et tyende, der foregiver at være sin frue…
Det er en forbrydelse mod Gud.
Nej… Nej, det er slemt.
Det er meget slemt! Hvorfor fortalte du mig det? Hvorfor?
Fordi vi er venner.
Jeg har brug for hjælp.
Pampinea kan allerede mærke min naturlige overlegenhed.
Med din støtte får vi hende til at acceptere det,
og vi sender Licisca tilbage til Firenze.
Nej, det kan du ikke. Fruen er meget skrøbelig.
Og meget uforudsigelig. Desuden vil hun aldrig tro dig.
Og du er ikke hendes ven, men hendes tyende.
Jeg er ingens tyende.
Jeg er en lady, og jeg har besluttet mig.
-Licisca, lad være… -Jeg hedder Filomena.
Leonardo sidder der på bænken, ikke?
Han har været fuld i ti dage eller deromkring.
Der er en kvinde, der ammer sit barn.
Leonardo vender sig mod barnet og siger:
"Knægt, må jeg prøve?"
Ja, min mand har en fantastisk provokerende sans for humor.
Et af hans mange talenter.
-Det er en skam, han ikke kunne være her. -En stor skam.
Du fortæller godt. Hvor mødtes jeres lille gruppe?
Jeg så dem på alle bordellerne.
Ja. Vi var imponerede over den gamles udholdenhed.
Hvad kan jeg sige?
Jeg elsker at elske, og jeg gør det ofte…
-Ja! -…og vældig godt.
Vi hyrede Skjalden. Musik holder humøret højt i disse svære tider.
Jeg må ikke rejse.
Hvordan har du lært min fætter at kende?
Teknisk set er jeg også fætter.
Tre slægtled på min mors side.
Vores familier har ejet tilstødende godser i Toscana i århundreder.
Jeg syntes nok, navnet lød bekendt.
Du er Panfilo fra huset Lungarno.
Ikke så underligt, du gemmer dig her. Alle taler om din familie. De mister alt
og står i gæld til mange magtfulde mennesker.
Jeg kender mange i Firenze,
som gerne ville se Lungarno-hoveder på stager.
Siger du Lungarno
med et hårdt G?
En anden familie. Vores er med blødt G.
Nej.
Han lyver. Min mand er en løgner, hvis I ikke har opdaget det.
Fascinerende.
Du har vist fået nok, skat.
Det tror jeg ikke, skat.
Sådan. Sørg for, at alle smager.
Hvis det er Leonardos egen øl, er smagen uovertruffen.
Hvad med dig, doktor? Lidt øl?
Tak, ven. Meget gerne.
Nej. Han får ikke noget.
Sådan behandler man ikke manden,
som flittigt arbejdede for, at du ikke fik pest.
-Den mand forgiftede mig også. -Jeg kan ikke forestille mig hvorfor.
Dioneo, vend tilbage til dit kvarter.
Jeg tror faktisk, han bliver.
-Hvad tænker du, Lorenzo? -Lægen bliver!
Lægen bliver!
Jeg…
Meget vel!
Nyd at blive forgiftet!
Kom, Filomena. Vi går.
-Jeg tror faktisk, jeg bliver. -Selvfølgelig.
Du er jo familie.
Hvad er det? Helvedes niende cirkel?
Det er den for forræderi.
Noget er galt.
Jeg kan ikke… Mit hjerte.
Du har ødelagt manden.
-Nej! -Doktor!
-Han begynder snart at græde! -Doktor…
Doktor, kom nu.
-Er det ikke sjovt? -Tak.
For Leonardo.
For Leonardo!
D'herrer,
det er selvfølgelig frygteligt sjovt,
men her i huset beder jeg om, at vi lever efter høflighedens love.
For uden den er vi blot dyr.
Undskyld, viscontessa.
Du gør ret i at fordømme dyrisk optræden, men jeg må sige,
at Leonardo er utrolig heldig at have skaffet sig en kvinde med en sådan dyd
efter at have levet et så fordærvet liv.
Jeg tilbragte engang et par dage med Leonardo i Pisa.
I løbet af tre nætter
så eller hørte jeg manden kopulere med et dusin kvinder!
De fleste var horer, og ofte var det en gruppe,
men det er et højt tal for sådan en grim fyr.
Jeg husker stadig hans prustende ansigt, da han nåede til nummer 13.
Ja, mænd er ret vilde i deres ungdom.
Men jeg kan forsikre dig om, at han nu er et forbillede for dyden.
Uden tvivl. Han er meget loyal, viscontessa.
Men jeg forstår godt, at han er rejst for at købe glas,
efter ægteskabet blev fuldbyrdet.
Ser du, viscontessa,
Leonardo elsker glas.
Undskyld, d’herrer.
Jeg har det pludselig dårligt.
Hav mig undskyldt.
Skjald! En sang til at løsne stemningen!
Der var engang et stort sammenrend
Som fangede en skjald, en ungersvend
I villaen hver en gæst Kæmpede mod den store pest
Og reddede skjalden Jeg beder jer
Jeg vil arbejde i markerne
Hjælp mig.
Hørt.
Hjælp mig.
Bliv ikke oprevet, viscontessa.
Han er en idiot, der ikke bør være i din nærhed.
Et dusin horer? Fra Pisa?
Har I set de pisanske kvinder? Deres arme er dækket af hår.
Intet af det er sandt. Den sjakal siger alt for at grine.
Ja, han prøvede bare at irritere dig. Han er uden tvivl skræmt af din dyd.
-Virkelig? -Ja.
Han er en bange lille dreng,
som skræmmer andre for selv at føle sig som en mand.
Lad dig ikke gå på. Husk, du er husets frue.
Tak, Licisca.
Hvad skulle jeg gøre uden dig?
Viscontessa, der er noget, jeg gerne vil tale om, hvis…
Det er et privat anliggende.
Misia?
Lad os være alene, tak.
Så hengiven, som en burre.
Misia!
Skal jeg gå helt ud?
Hvad ville du?
Den er fin.
Ja.
Den tilhørte min mor.
Kan du huske, den aften jeg kom?
Jeg sagde sandheden.
Jeg var ikke tyende, før jeg ankom til Villa Santa.
Min tjenerinde, Licisca,
angreb mig og efterlod mig i en flod i den tro, jeg var død.
Jeg overlevede, men da jeg nåede hertil,
havde hun forhekset jer til at tro, at hun var ladyen.
Jeg var så bange for at blive efterladt udenfor alene igen,
at jeg spillede med.
Men jeg er lady Filomena.
Jeg blev født som den adelige datter af Eduardo af Firenze.
Så jeg beder dig som ven og adelsdame
at hjælpe mig med at bryde Liciscas forhekselse
og få mig tilbage til min retmæssige plads.
Misia!
Hjælp mig!
Misia. Barnet får et anfald.
Åh nej. Noget må have gjort ham oprevet.
Så så, padrona.
Tulipanen og æbletræet
Stod fredfyldte på engen
Så op fra morbærbusken
Der fløj en lille spurv…
Jeg…
Fruen har brug for ro nu.
Tulipanen og æbletræet…
Tak. Jeg føler mig restitueret og klar til at gå ind igen.
Dumme…
Padrone Tindaro, er du okay?
De trin er ikke korrekt belyst.
-En lysholder må monteres. -Det lød som en bro, der kollapsede.
Kommenter ikke mit tunge, blyagtige fald. Jeg har det allerede dårligt.
Jeg er meget syg! Du skal straks lave en tonic mod min svimmelhed.
-Det er et køkken, ikke et apotek. -Du må have noget.
Brug din bondekundskab.
Hvordan laver fattige tonics?
Vi presser hvidløg til magisk bondesaft.
Hvis du tror, det hjælper, så prøver jeg det.
Men kan du tilføje lidt smag? Jeg spiste engang rå hvidløg,
og jeg nød det ikke.
Pres!
Jeg mærker endnu en bølge af svimmelhed.
I din læges fravær bør du måske søge din forlovedes trøst.
Hun er den værste.
Hun grinede af mig og æggede de mænd.
Jeg gav hende mit hjerte. Hun trampede på det.
Hun er ond ligesom alle kvinder.
Guds mest afskyelige fejltagelse.
Han forbandede verden, den dag han skabte jer.
Åh gud, mere svimmelhed.
Åh, barmhjertige Herre,
hvorfor piner du mig sådan?
Hvorfor har du valgt mig til dette liv, der er præget af smerte og ydmygelse?
-Hvilken uretfærdighed. -For Guds skyld!
Er dit liv uretfærdigt?
Du har aldrig manglet noget undtagen nogens hengivenhed,
eftersom dit selskab er enerverende og kedeligt på samme tid.
Dit selskab er et helvede. Ikke underligt, at Dioneo forgiftede dig.
Jeg kan ikke lide, du taler. Lad være.
Hvilken ret har du til at sige, hvem der må tale?
Jeg har mange eksamener.
Hvor vover du at tale sådan til mig!
Undskyld med det samme!
For ellers?
Hvad vil du gøre?
Det er rigtigt.
Du gør ingenting.
For du er bare en bange,
ynkelig lille dreng.
Du tror, kvinder ødelægger dit syn, når du ikke kan se længere end din næse?
Du er ikke en mand.
Du er en kujon.
Du er en orm.
Jeg burde gøre os alle en tjeneste og knuse dig
som den feje lille orm, du er.
Jeg væmmes ved dig.
Du har ret. Jeg er en orm.
-En ulækker lille orm. -Stille!
Drik!
Alt vel, viscontessa?
Ja.
Hvad er det, du vil?
Pas på, venner.
-Hvad? -Venner.
-Jeg beklager, fruen kan være vægelsindet. -Lad være.
Må jeg fortælle noget, der kan opmuntre dig?
Jeg kom eddike i Liciscas bæger.
-Venner. -Hvad?
Venner.
-Tæt på. -Sigt efter næseboret.
Rejs dig op!
-Magnifico! -Jeg er her stadig.
Hurra!
Jeg har en meddelelse.
Kalder du det en meddelelse?
-Hurra! -Bruno!
Godt, jeg…
Jeg har faktisk en meddelelse. Jeg har noget at sige.
Ja!
Familie!
Jeg har en meddelelse.
Jeg hader min mand!
-Ja! -Buh!
Jeg elsker den her villa!
Ja!
Jeg har en meddelelse.
Det er sent, ikke?
Jo.
Tiden går hurtigt blandt glade landsmænd.
Vi bør nok lægge os for natten.
Jeg har en meddelelse.
Nej.
Jeg støtter den flotte læge.
Troubadour, en saltarello! Lad os danse, mens vi stadig er i live,
og mens mine hofter føles så løse.
Hey!
Hurtigere nu.
Hurtigere!
Ja!
Lad os flytte festen!
Sirisco, til Leonardos salon med det samme.
Salon? Villaen har ingen salon.
Villaen har ingen salon.
Den har en salon.
Kom, venner, kom.
Kom. Sådan!
Den her vej.
Hey!
Leonardo vil ikke have gæster herinde,
men da det er dig, Ruggiero, gør vi en undtagelse.
Naturligvis.
Uartigt.
Ja.
Åh, Leonardo.
Størrelsen på det figenblad er en kende generøs.
Det ved du bedre end jeg.
Hvad er det?
Ved du ikke det?
Det var en skam.
Panfilo, du skylder hende en.
Nej, jeg mener…
Det her.
Det her værelse?
Det er perlen i Villa Santa, Leonardos salon.
Du sagde, du er en synder, ikke?
Hvis du kan lide at synde,
kan du udfolde dig herinde.
Mine damer, herrer, fyld bægrene. Det er tid til en leg.
-Sådan! -Hvilken slags leg?
-Passatella. -Passatella.
Passatella!
Kun en smule.
Jeg håber, jeg er med den store.
Vent nu.
Jeg ved, du tænker på mig.
Hvad…
Jeg ved, hvad du tænker om mig.
Og i ugevis har jeg villet… Jeg prøver at sige, at du tager fejl.
Mine handlinger var berettigede.
Jeg er en sand gentleman og en fremragende læge.
Men sandheden er…
Jeg er en charlatan.
Jeg vil være en bedre mand.
Så jeg kan være dig værdig.
Lov mig, at når vi begge er i Helvede,
at du finder mig.
Det ser sjovt ud, ikke?
Det gør det vel.
Men tænk at være fri på den måde.
At leve uden skam eller frygt for synd.
Kan vi ikke det?
Leve i synd?
Leve frit. Det gør mænd. De trives med at opføre sig som dyr.
En klassiker.
Måske vil jeg gerne være et dyr.
Ja, måske.
Ja.
Skål for at leve frit.
-Morer du dig? -Nej.
Jeg forlanger, at du beder de dyr gå.
Undskyld, men det ville være uhøfligt.
Leonardo inviterede dem trods alt.
Jeg synes, de er sjove
på en skræmmende måde.
Jeg er ligeglad!
Husets frue har givet dig en ordre. Du er tvunget til at følge den.
Er du så almægtig, så sig det selv.
Hvor vover du?
Din ubrugelige, ulydige abe!
Jaså, ubrugelig?
Jeg var nok til større nytte, da jeg fik dig til at skrige hver aften.
Nogen har heldet med sig!
Ruggiero!
Det er sådan her…
-Alt i orden? -Nej!
Alt er slemt. Jeg har fået nok af hende. Ruggiero bør høre sandheden.
Det har jeg tænkt over.
Måske er han ikke den løsning, vi forestillede os. Han er for hensynsløs.
Pampinea er en galning. Hun er gal.
Så længe hun styrer båden, er vi dømt.
Men den djævel og hans fire ryttere fortærer vores forsyninger på få dage.
De brænder din villa ned for sjov.
Pampinea er det mindste problem.
Hun ødelægger villaen. Hun ødelægger mig.
Du har stærke følelser omkring det,
men jeg frygter, at de slører din i forvejen begrænsede dømmekraft.
Du må overlade det til en, der er klogere og mere klarsynet.
Jeg tager hånd om det.
Du har ret.
Du er klogere end mig.
End jeg.
Bravo, Neifile.
Så er det afgjort.
Jeg er padrone. Neifile er sotto-padrone. Alle skal bede os om lov til at drikke.
Er vi enige, kan de. Afviser vi anmodningen, må vi give en grund.
Hvordan er det sjovt?
Du får se. Kom. Vi begynder med dig.
Bed om lov til at drikke.
Må jeg drikke?
Jeg overlader beslutningen til din fromme kone.
Som sagt er han en løgner.
Han betalte en mand for at narre mig til at tro, at Gud elskede mig.
Hvilken ægtemand gør sådan?
Men Gud lærer os at elske synderen
og at hade synden.
Så
drik, stakkels synder.
Drik, stakkels synder.
Synder!
Må jeg drikke, padrone?
Næ nej. Det er bedre for tæppet, hvis du ikke gør.
Det vil jeg mene.
Du er ikke just stærk.
Sjovt, for din søster siger noget andet.
-Hvad sagde du om min søster? -Hun synes, jeg er ret stærk.
Hun nyder min styrke, og jeg hendes.
Åh nej.
Min mor gav mig den næse.
-Du vil ikke smage den her. -Kom bare an.
Rolig nu.
Du godeste.
Hjælp mig.
Han er død.
Vær ikke triste, venner.
Han døde som en lykkelig mand. Han spillede musik.
Det er en hurtigere død end pesten. Han slap billigt!
Det nytter ikke.
De var kedelige, og nu hader de os.
-Stemningen er ødelagt. -Ja.
-Sendte vi ikke bud efter nogen horer? -Jo, det gjorde vi!
De kan være her når som helst.
Men de kender ikke villaen, og hvordan man kommer ind ad horedøren.
Horedøren?
Det plejede at være en hemmelig udgang. I dag bruges det mest til indgange.
Hold da op.
Så er det nok!
Ruggiero, du skal gå!
Undskyld?
Endelig en undskyldning.
Men det er for sent.
Du er ikke længere velkommen her.
-Du må gå omgående. -Men det har vi ikke tænkt os.
Vi har horer på vej. Vi vil ikke være uhøflige.
Forsvind!
Ikke underligt, Leo holder sig væk.
Han har nok indset, hvilken stor fejl han har begået
ved at gifte sig med en kran.
Stille, din køter! Fruen i huset har bedt dig om at gå, og det gør du!
Ja så, en køter?
Det er ironisk, når det kommer fra en lille tæve.
Din ildelugtende, gamle, rynkede tølper.
Du forlader huset og finder et andet sted at snylte på.
Lorenzo, den svulstige tjenestepige har såret mine følelser.
Hvad gør vi med hende?
Lærer hende manerer.
Ja, det er rigtigt. Vi burde lære hende manerer.
Misia!
Nej! Slip mig! Misia!
Hjælp! Slip mig!
Nej!
Hold dig ikke tilbage, Lorenzo. Giv hende en god lærestreg.
-Pampinea! Hjælp! -Lær hende manerer.
Slip hende! Hun er en lady!
Slip hende!
-Hun er blevet gal. -Jeg er ikke gal.
Jeg er ikke gal!
Hun er signora Filomena
af Eduardos hus, Leonardos fætter.
Hun er din slægtning.
Jeg er hendes tjenerinde, Licisca.
Det er sandt, jeg sværger.
Vi rejste sammen, men så skete der en ulykke.
Jeg troede, hun var død.
Og da jeg kom hertil,
antog jeg hendes navn.
Men det er løgn.
Jeg er bare Licisca,
hendes tyende og tjenerinde.
Hun er signora Filomena og bør behandles som sådan.
Det er noget af en historie.
Hvert eneste ord er sandt.
Sæt mig ned, dit bæst!
Lorenzo, sæt hende ned.
Sæt hende ned.
Passer det, er hun en slægtning.
Sikke en fascinerende lille samling.
Løgnere, bedragere,
giftblandere, smigrere.
En flok uslinge, der gemmer sig i min fætters hus i hans fravær.
Og hvor i alverden er manden?
Du har ret. Leonardo er ikke ved at købe glas.
Han besøger en af sin mest elskede horers dødsleje.
En kvinde ved navn
Belfiore.
Efter at have inviteret dig hørte han, hun var syg,
og han tog straks af sted. Sirisco fortalte mig alt, og…
Og vi løj for at holde det fra hans kone.
Hun har været følelsesladet, siden hun blev gravid.
Undskyld, viscontessa.
Belfiore, siger du?
Hun må være ny.
Hvad gør vi med de to?
Jeg foreslår eksil.
De er bedragere, som du sagde. Uvederhæftige folk kan være farlige.
Jeg er helt enig.
-Deres forræderi håner os. -Det var hendes skyld.
I løj for os i ugevis, begge to.
Man kan ikke stole på jer igen.
En af dem er en slægtning…
…men jeg ved ikke længere hvem.
Jeg vil skåne jeres liv,
men I skal forlade området nu.
Vender I tilbage, har vi intet andet valg end at dræbe jer.
Smut med jer.
Kom så.
Ud.
Ud. Forsvind.
-Forsvind. -Nej.
-Hørte I manden?
Forsvind.
Gudskelov, vi fik det på plads.
Ruggiero!
Lyt ikke til Pampinea. Hun lyver!
Og jeg har beviset lige her.
Hun giftede sig aldrig med Leonardo. Hun mødte ham aldrig.
Han var død af pesten, før nogen ankom.
-Leonardo… -Nej.
Det barn, hun bærer, er ikke Leonardos. Hun har intet krav på villaen.
Derfor inviterede vi dig. Villaen er din. Du er den næste i arvefølgen.
Så kræv den, og befri os for hendes sindssyge!
Du…
…skar min fætters hoved af?
Nej, det faldt af.
Jeg ville tage hele kroppen med, men han var svær at løfte.
I processen faldt hans hoved af…
Det gjorde det jo nemmere. Det var til at bære…
Forlad villaen.
Hvad?
Gudepigen kan blive, hvis hun vil.
Også lægen.
Smid resten ud.
Hvis de nægter at gå,
så dræb dem alle.
Tid til at sige farvel.
Kom så, Pampinea. Nu!
Kom så.
Ud!
Misia!
Jeg kom som en drage.
Tal aldrig om det, orm.
Ud!
Hvad nu? Er de kommet for at se på?
-Ti stille og gå. -Hvad?
-Gå. -Hvorfor?
-Af sted! -Kors!
-Af sted! -Kom så!
-Hurtigt. -Vær forsigtig.
Vi må være forsigtige.
-Til engene! -Hjælp mig!
Jeg er kommet slemt til skade!
Hvem er det?
Godt. Horerne er her.
Hey!
Er I horer?
Og I går ind ad min hoveddør?
Ja.
Kom nu, indenfor.
Hold varmen, søde.
Kom så, Gudepige.
Neifile, hvad laver du?
Hvad gør vi nu?
Tekster af: Karen Dyrholm