‫- דקמרון -‬
‫הפכי.‬
‫כמה זמן עליי להביט בו?‬
‫ככל שתביטי יותר זמן, כך יוטמעו בילד‬ ‫בצורה טובה יותר מעלותיו של לאונרדו,‬
‫חוכמה, אומץ, חתיכות.‬
‫אבל מותר לי למצמץ?‬
‫אני בטוחה שהמצמוץ לא ישפיע על התוצאה.‬
‫הקלה.‬
‫ריח בשר החזיר יגרום לי להקיא.‬
‫ריח בשר החזיר יגרום לה להקיא.‬
‫אולי תוכלי להביא‬ ‫דייסה עם צימוקים וקינמון, בבקשה?‬
‫מייד.‬
‫אוכל לעזור לך.‬
‫והכיני אותה באהבה!‬
‫מה קורה אם האימא מביטה במישהו לא מושך?‬
‫ובכן, מן הסתם הילד יהיה לא מושך.‬
‫אז כדאי שתשמרי מרחק מסניור טינדארו.‬
‫חלקנו מנסים לקרוא.‬
‫לא, לא סיימתי.‬
‫סליחה, אהובי.‬
‫עקבי אחר עיניי.‬ ‫-אני מנסה, אבל הן זזות הרבה.‬
‫דברו בשקט, בבקשה.‬
‫כולם יודעים שהאוזניים של התינוק‬ ‫הן האיבר הראשון שצומח.‬
‫אז האם יורשה לי לצאת לגן,‬
‫שם אוכל לדבר בחופשיות ובקול כרצוני?‬
‫עלינו להיות ביחד‬ ‫כדי לעודד תחושת אחווה אצל התינוק.‬
‫או שאתה מעדיף להיות בפירנצה?‬
‫אני בטוחה שהגופות‬ ‫לא יבקשו שתתאים את עוצמת קולך.‬
‫אנא כרכי את זרועך סביב הספר,‬ ‫כדי לא לחסום את הדף.‬
‫ודאי. פשוט אהפוך את המרפקים שלי למעגלים.‬
‫הוויקונטית ביקשה שקט.‬
‫זו באמת בקשה קטנה.‬
‫חוסר היכולת שלך עוררה את הבחילה שלי.‬
‫לכי בבקשה לאדם איתו אנו כבר לא מדברים‬ ‫והביאי לי תרופה לבטן.‬
‫בטעם אגס.‬
‫או דבש, אם אין לו. העיקר שלא משמש.‬
‫בבקשה, לא משמש.‬
‫תרופה בטעם אגס לסניור טינדארו.‬
‫פילומנה, חכי.‬
‫תיתני לי רגע להסביר?‬
‫עבור מישהו כמוך אין לי כל רגע לתת.‬
‫גלותי בודדת למדי.‬
‫בלי דיבורים עם הרופא האליל!‬ ‫רק תביאי לי את התרופה.‬
‫אולי זה עוד רעל.‬
‫היי!‬
‫מספיק!‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫רק באתי לבדוק מה שלומך ושלום התינוק,‬
‫ולראות אם את או הוא או היא צריכים משהו.‬
‫מה שהוא צריך זה לא עניינך.‬
‫סלחי לי, עלמתי, אבל זה כן ענייני.‬
‫כל ילד של לאונרדו יהיה כמעט כמו ילד שלי,‬
‫במיוחד זה.‬
‫זה פשוט לא נכון בכלל.‬
‫אין שום קשר.‬
‫עכשיו לך בבקשה,‬ ‫ותפסיק עם האוברטורות המציקות שלך.‬
‫אתה חוסם את הנוף לבעלי.‬
‫יקירתי, חשבתי שאמרנו שנפסיק עם בגדי האבל.‬
‫הבאתי את טוניקת הלבנדר בשבילך.‬
‫יש בה חרוזים ו…‬
‫צבע.‬
‫לא סיימתי את כפרתי.‬ ‫-אבל לא חטאת.‬
‫אבל הייתי חוטאת בחטא התשוקה‬
‫אם אלוהים לא היה מסלק את הפיתוי מדרכי.‬
‫וממשיכים עם הריבס?‬
‫צמח המרפא הוא המזור היחיד‬ ‫לתשוקתי הבלתי פוסקת.‬
‫היית עדין מדי איתי,‬
‫וגם אני עם עצמי,‬
‫חוץ מאשר באזור אחד בגוף,‬
‫אשר דורש עוצמה מתגברת.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-אל תגיד את שמו לשווא!‬
‫מצטער.‬
‫עוד ריבס.‬
‫עצה קטנה, ריבס לא ירפא תשוקה.‬
‫אני ממליץ על יחסי מין עם בעלך.‬
‫שקט, נחש.‬
‫כבר אין לך כוח עליי.‬
‫אני הנחש?‬
‫את מבינה שפאנפילו שילם לי‬ ‫כדי שאציל אותך, נכון?‬
‫מה?‬
‫לא היה שום מסר מאלוהים. בעלך ארגן הכול.‬
‫מי הנחש עכשיו?‬
‫מה זה היה? יש כאן מישהו?‬
‫שודדים?‬
‫שודדים לא היו מכריזים על הגעתם.‬ ‫זה לא צעד אסטרטגי במיוחד.‬
‫אלא אם, כמובן, הם למדו‬ ‫על גישת הרומאים בקרב פידנה.‬
‫ואז זה יהיה אסטרטגי למדי.‬
‫המעטנו בערכם של יריבינו!‬
‫ברוכים הבאים!‬
‫לקח לו הרבה זמן.‬ ‫-שווה לחכות לו.‬
‫בקרוב יסתיים שלטונה של פמפינאה.‬
‫ויש לו שיער מדהים.‬
‫החבר הוותיק ביותר של וילה סנטה. ברוך הבא.‬
‫נפלא לראות אותך, אדוני.‬
‫נפלא לראות אותך. חששתי שלא קיבלת את מכתבי.‬
‫כן. רוג'יירו, זה אחד‬ ‫מאורחיו של לאונרדו, פאנפילו מבית…‬
‫אתה יכול פשוט לקרוא לי פאנפילו. ברוך בואך.‬
‫סיריסקו מדבר עליך בהערכה רבה.‬
‫תענוג להכיר אותך. אלה חבריי,‬
‫ברונו, לורנצו, סטקי‬
‫והמשורר, שאת שמו אני לא זוכר.‬
‫ג'ובאני.‬ ‫-איפה הסוטה הזקן, בכל מקרה?‬
‫האמת שיש לנו חדשות מצערות לגבי לאונרדו.‬
‫הוא לא פה.‬
‫סליחה?‬
‫הוא קונה זכוכית בוונציה.‬
‫הוא עיצב מחדש את הקפלה.‬
‫הכול שם היה מאוד בסגנון האפיפיור גרגוריוס.‬
‫אז אני מוזמן לביתו,‬ ‫אבל הוא עוזב לפני שאני מגיע?‬
‫כן.‬
‫טוב, אז נצטרך לרוקן את ארון המשקאות שלו‬ ‫כדי ללמד את בן הבליעל לקח!‬
‫כן.‬
‫וילה סנטה!‬
‫בואו, בבקשה.‬
‫סניור.‬ ‫-סניור.‬
‫אלה אורחיו הנוספים של לאונרדו.‬
‫כולם, זה רוג'יירו,‬ ‫בן דוד ראשון של לאונרדו,‬
‫והאורח החדש כאן בווילה סנטה.‬
‫כמה פרצופים יפים וניתנים לנישוק.‬ ‫למה הרצינות הזו?‬
‫האימה הבלתי נגמרת של המגפה‬ ‫גורמת לכולם להרגשה מעט עגמומית.‬
‫עגמומית? אתם חיים, צעירים, יפים,‬ ‫ואתם בווילה סנטה!‬
‫אתם אמורים לחגוג!‬
‫סיריסקו, אנחנו זקוקים למשקה.‬ ‫-כן.‬
‫אני בהחלט מסכים. גם בשבילי.‬
‫לכי.‬
‫אתה בן דוד של לאונרדו?‬
‫טוב, בואי נגיד שאבותינו היו אחים,‬
‫אז תביני מזה מה שתרצי.‬
‫אז… בני דודים?‬
‫איזו הפתעה נהדרת.‬
‫אני פמפינאה, אשתו של לאונרדו.‬
‫כבוד…‬ ‫-אמרת "אשתו"?‬
‫כן. לאונרדו ואני התחתנו‬ ‫לפני קצת פחות מחודש.‬
‫לא, אני לא מאמין.‬
‫טוב, כדאי שתאמין, כי זה ללא ספק נכון.‬
‫לאונרדו התמסד.‬
‫לא חשבתי שנגיע ליום הזה.‬
‫אני מניח שהמגפה הטילה כישוף מוזר על כולנו.‬
‫אולי היא גרמה לו לחשוב על שושלתו?‬
‫אכן.‬
‫ובקרוב תהיה לו שושלת,‬
‫שהרי אני נושאת בבטני את ילדו.‬
‫ובכן, מזל טוב.‬
‫אלה חדשות מופלאות!‬
‫ומיהי היצור המקסים הזה,‬
‫לבושה כולה שחור כאילו היא מתאבלת על העולם?‬
‫אין לנו זמן להתאבל, אהובתי.‬
‫אני לובשת שחור כי אני חוטאת.‬
‫ובכן, ביצעתי חטא או שניים בעצמי,‬ ‫אם לומר את האמת.‬
‫התרחקי, מוכת תשוקה שכמותך.‬
‫הוא הגיע לכאן מהרחוב.‬
‫אולי הוא הביא עימו את המגפה.‬
‫אני מבטיח לך, כולנו בריאים ואיתנים למדי.‬
‫למה שנאמין לך?‬
‫מישהו שחולה במגפה יכול לעשות את זה?‬
‫היי!‬
‫עכשיו, מי לעזאזל כל השאר?‬ ‫-אני מיס…‬
‫אני טינדארו הגדול מבית המרקיז פראלטו.‬
‫ומי הגברת המקסימה?‬
‫זו ארוסתי, פילומנה. אל תתייחס אליה.‬ ‫היא תתחבא מאחורי שטיח הקיר אם תפריע לך.‬
‫עכשיו, אחרי שראיתיה, לעולם לא ארצה להפסיק.‬
‫פילומנה, אמרת?‬
‫כן…‬ ‫-כן.‬
‫גם אבי, אדוארדו, היה בן דוד של לאונרדו.‬
‫אדוארדו?‬
‫אז את משפחה!‬
‫ובכן, אני מבטיח בזאת שלא אשכב איתך.‬
‫סיריסקו!‬
‫הוצא את הסלאמי הטוב‬ ‫ואת המשקאות המשובחים ביותר שלך.‬
‫הלילה יהיה לילה שייזכר!‬
‫כן!‬ ‫-משתה!‬
‫משתה זה רעיון נהדר.‬ ‫אני לא מאמינה שלא חשבתי על זה.‬
‫אתה כל כך חכם.‬
‫סיריסקו!‬
‫סטרטיליה!‬
‫הכינו מייד משתה לאורחינו!‬
‫בואו, חברים!‬ ‫הבה נחיה כל עוד כדור הארץ מסתובב,‬
‫נהנה מכל רגע,‬
‫כי כפי שראינו,‬ ‫יכול להיות שלא נותרו עוד רגעים יקרים רבים.‬
‫משורר, נגן!‬
‫חברים, בואו!‬
‫מיסיה!‬ ‫-היי, איפה היין?‬
‫איפה היין, זקן?‬
‫מספיק עם זה!‬
‫טיפש! אתה עשית את זה.‬ ‫-כן.‬
‫אין בעד מה, מראש.‬ ‫-רוג'יירו, מכל האנשים?‬
‫הוא בדיוק מה שאנחנו צריכים.‬ ‫-אני חושבת ששכחת‬
‫שחיי האיכרים האומללים שלנו מונחים על הכף.‬
‫שכחת שחיי האיכרים האומללים שלנו‬ ‫מונחים על הכף? הא?‬
‫לא. יש לי זיכרון מעולה.‬
‫מה לוקח לכן כל כך הרבה זמן?‬ ‫אני צריכה את הבצלים קצוצים, עכשיו!‬
‫שמרי על לשונך, טבחית,‬ ‫או שמיסיה תדבר עלייך עם פמפינאה.‬
‫כן. יש לך מזל‬ ‫שאנחנו בכלל עוזרות לך בבישולים.‬
‫איכשהו, אני לא ממש מרגישה שיש לי מזל.‬ ‫-טוב, יש לך.‬
‫אלוהים, לא.‬
‫קודם כפות הרגליים, אחר כך הראש,‬ ‫ואז חיתוך הבטן עד שהוא מת. בסדר?‬
‫ברברי.‬ ‫-חכי שתראי אותי חותכת מלפפון.‬
‫אני לא יודעת איך הייתי שורדת כאן בלעדייך.‬
‫גם אני לא.‬
‫את ללא ספק המשרתת הכי חסרת כישרון‬
‫ובעלת המזג הכי רע שפגשתי מעודי.‬
‫זה נכון.‬
‫יש לך מזל שסניורה פילומנה‬ ‫היא אישה סלחנית כל כך.‬
‫אם אשמע עוד מישהו קורא לה פילומנה,‬
‫אני אשאב את ראשי במורד הצוואר‬ ‫ואתגלגל כמו כדור ענק.‬
‫סליחה? מה?‬
‫רוצה לשמוע משהו מוזר?‬
‫תמיד.‬ ‫-תמיד.‬
‫בואי איתי.‬ ‫-אני… אני אחזור. אני מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫ואני מלך סרדיניה,‬
‫ויש לי זנב ארוך שאני משתמש בו ככיסא.‬
‫לא, אמרת זאת בעצמך.‬ ‫אין לי אף מיומנות של משרתת.‬
‫אני גבירה, ותמיד הייתי.‬
‫ליצ'יסקה היא מתחזה.‬
‫מה שאת אומרת לא יכול להיות נכון.‬
‫למה לא?‬ ‫-כי משרתת שמעמידה פנים שהיא הגבירה שלה…‬
‫זה פשע נגד אלוהים.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫לא, זה… זה רע.‬
‫זה רע מאוד!‬
‫למה סיפרת לי על זה? למה שתספרי לי על זה?‬
‫למה ש…‬ ‫-כי אנחנו חברות.‬
‫ואני זקוקה לעזרתך.‬
‫פמפינאה כבר מרגישה את עליונותי הטבעית.‬
‫עם תמיכתך, נשכנע אותה לקבל אותי כמי שאני,‬
‫ונשלח את ליצ'יסקה חזרה לפירנצה בזחילה.‬
‫את לא יכולה לעשות את זה.‬ ‫הגבירה שברירית מאוד.‬
‫והיא מאוד לא צפויה.‬
‫וחוץ מזה, היא בחיים לא תאמין לך.‬
‫ואת לא חברה שלה, את המשרתת שלה.‬
‫אני לא משרתת של אף אחד.‬
‫אני גבירה, וקיבלתי החלטה.‬
‫ליצ'יסקה, בבקשה…‬
‫שמי הוא פילומנה.‬
‫אז לאונרדו יושב שם על הספסל, כן?‬
‫הוא שיכור כבר עשרה ימים בערך,‬
‫ויש שם אישה שמיניקה את התינוק שלה.‬
‫ואז לאונרדו פונה לתינוק ואומר,‬
‫"היי, ילד, מתי תורי?"‬
‫כן, לבעלי יש חוש הומור פרובוקטיבי נהדר.‬
‫אחד מכישרונותיו הרבים.‬
‫כל כך חבל שהוא לא יכול היה להיות פה.‬
‫אכן חבל.‬
‫אתה יודע לספר סיפורים.‬ ‫ספר לנו, איפה נפגשה החבורה הקטנה שלכם?‬
‫טוב, ראיתי אותם בכל בית בושת שביקרתי בו.‬
‫כן!‬
‫התרשמנו מכושרו של הבחור.‬
‫טוב, מה אני יכול להגיד?‬ ‫אני אוהב לעשות אהבה,‬
‫ואני עושה זאת לעיתים קרובות…‬ ‫-כן!‬
‫ובצורה טובה מאוד.‬
‫כן, ואת המשורר שכרנו.‬
‫מוזיקה שומרת על מצב רוח טוב‬ ‫בזמני מבחן שכאלה.‬
‫הם לא נותנים לי לעזוב.‬
‫הזכר לי, אדוני הטוב, איך הכרת את בן דודי?‬
‫טכנית, גם אני בן דוד.‬
‫קרבה מדרגה שלישית מצד אימי.‬
‫בבעלות המשפחות שלנו היו‬ ‫אחוזות סמוכות בטוסקנה במשך מאות שנה.‬
‫חשבתי שהשם נשמע לי מוכר.‬
‫אתה פאנפילו מבית לונגארנו.‬
‫לא פלא שאתה מסתתר פה.‬
‫המשפחה שלך הפכה לשיחת העיר,‬
‫אחרי שאיבדה הכול‬ ‫ומצאה עצמה בחובות לכל כך הרבה אנשים חזקים.‬
‫אני מכיר אנשים רבים בפירנצה‬
‫שישמחו לראות ראשי לונגארנו על דוקרנים.‬
‫אתה אומר לונגארנו‬
‫עם ג' דגושה?‬
‫משפחה אחרת. אצלנו ה-ג' לא דגושה.‬
‫לא נכון.‬
‫הוא משקר.‬
‫בעלי שקרן, אם עדיין לא הבנת.‬
‫מרתק.‬
‫נראה לי ששתית מספיק, יקירתי.‬
‫לא נראה לי, יקירי.‬
‫הנה זה בא.‬
‫תדאג שכולם יטעמו.‬
‫אם זה אייל הבית של לאונרדו,‬ ‫אין שני לטעם שלו!‬
‫מה איתך, דוקטור? קצת אייל?‬
‫חברי, אשמח למעט.‬
‫לא, הוא… הוא לא שותה כלום.‬
‫זו לא דרך להתייחס לאדם‬
‫שעבד בהתמדה רבה כדי למנוע ממך להידבק בדבר.‬
‫האדם הזה גם הרעיל אותי.‬
‫אני לא מסוגל לדמיין למה.‬
‫דיונאו, חזור למגוריך מייד.‬
‫אני דווקא חושב שהוא יישאר.‬
‫מה דעתך, לורנצו?‬
‫הרופא נשאר!‬
‫אני…‬
‫בסדר גמור!‬
‫תיהנו להיות מורעלים!‬
‫בואי, פילומנה. אנחנו עוזבים.‬
‫האמת שאני חושבת שגם אני אישאר.‬ ‫-ודאי שתישארי.‬
‫את משפחה, אחרי הכול.‬
‫מה זה? המדור התשיעי בגיהינום?‬
‫זה המדור של הבגידות.‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫אני לא יכול… הלב שלי.‬
‫נראה לי שקלקלת אותו.‬
‫לא!‬ ‫-די. דוקטור!‬
‫הוא יבכה!‬ ‫-דוקטור, בבקשה.‬
‫דוקטור, בבקשה!‬
‫נכון שזה מצחיק?‬ ‫-תודה.‬
‫לחיי לאונרדו.‬
‫לחיי לאונרדו!‬
‫כעת, רבותיי,‬
‫כל זה כיף בצורה נוראית, כמובן,‬
‫אבל בבית זה,‬ ‫אני מבקשת שנחיה לפי כללי התרבות.‬
‫מפני שבלעדיהם אנחנו לא יותר מבהמות.‬
‫אני מתנצל, ויקונטית.‬
‫את מגנה בצדק את בהמיותנו.‬
‫אבל אני חייב לומר,‬
‫ללאונרדו יש מזל מדהים‬
‫לזכות באישה בעלת מידות טובות שכאלו,‬
‫אחרי שחי חיים של שחיתות מוחלטת.‬
‫פעם ביליתי כמה ימים עם לאונרדו בפיזה,‬
‫ובשלושה לילות שם‬
‫ראיתי או שמעתי אותו מתעלס עם תריסר נשים!‬
‫רובן היו זונות,‬ ‫והרבה מהדברים היו קבוצתיים,‬
‫אבל זה עדיין מספר גבוה למדי‬ ‫עבור בחור מכוער כל כך.‬
‫אני עדיין זוכר את הפרצוף המתנשף שלו‬ ‫כשהוא ניסה להגיע ל-13.‬
‫כן, הגברים פרועים למדי בצעירותם.‬
‫אך אני מבטיחה לך, מאז שאני מכירה אותו,‬ ‫הוא מופת של מידות טובות.‬
‫אין ספק. הוא נאמן מאוד, ויקונטית.‬
‫אבל אני לא מופתע שהוא הלך לקנות זכוכית‬
‫ברגע שנישואיכם מומשו.‬
‫את מבינה, ויקונטית,‬
‫לאונרדו אוהב זכוכית.‬
‫אני מתנצלת, רבותיי.‬
‫פתאום איני חשה בטוב.‬
‫ברשותכם.‬
‫משורר! שיר לשיפור האווירה הזו!‬
‫"היה הייתה חבורת בחורים‬
‫"ששבו משורר מסיבלו‬
‫"ואז האנשים בווילה‬ ‫התגוננו בפני הרוצח הגדול‬
‫"והצילו את המשורר‬ ‫בבקשה, אלוהים, אני מתחנן, אעבוד בשדות"‬
‫בבקשה, עזרו לי.‬
‫הידד!‬
‫עזור לי.‬
‫אל תיקחי ללב, ויקונטית.‬
‫הוא אידיוט מלידה.‬ ‫הוא לא כשיר להיות בנוכחותך.‬
‫תריסר זונות? מפיזה?‬
‫ראיתן פעם אישה מפיזה?‬ ‫הזרועות שלהן מכוסות שיער.‬
‫שום דבר מזה לא נכון.‬ ‫הנוכל הזה יגיד כל דבר כדי להצחיק.‬
‫כן, הוא סתם ניסה להרגיז אותך.‬
‫אין ספק שמידותייך הטובות מרתיעות אותו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫הוא ילד קטן ומפוחד‬
‫שצריך להפחיד מישהו על מנת להרגיש כמו גבר.‬
‫אל תיתני לו להתבריין עלייך.‬ ‫זכרי, את הגבירה של הבית הזה.‬
‫תודה, ליצ'יסקה.‬
‫בלעדייך הייתי אבודה.‬
‫ויקונטית, רציתי לשוחח איתך על משהו, אם…‬
‫זה עניין אישי.‬
‫מיסיה?‬
‫מעט פרטיות, בבקשה.‬
‫כל כך מסורה,‬
‫כמו בלוט ים לספינה.‬
‫מיסיה!‬
‫את רוצה שאלך עד לשם?‬
‫מה אמרת?‬
‫זה יפה.‬
‫כן.‬
‫הוא היה של אימי.‬
‫את זוכרת את הלילה בו הגעתי הנה?‬
‫אמרתי את האמת.‬
‫לא הייתי משרתת‬ ‫עד ליום בו הגעתי לווילה סנטה.‬
‫המשרתת שלי, ליצ'יסקה,‬
‫תקפה אותי בזדון והשאירה אותי למות בנהר.‬
‫שרדתי את התקיפה שלה,‬
‫אבל עד שהגעתי לכאן,‬
‫היא כבר כישפה את כולכם‬ ‫כדי שתאמינו שהיא הגבירה.‬
‫כל כך פחדתי לבלות עוד רגע אחד בחוץ לבדי,‬
‫שהסכמתי לשתף פעולה.‬
‫אבל אני היא הגבירה פילומנה.‬
‫נולדתי כבתו האצילה של אדוארדו מפירנצה.‬
‫אז אני מבקשת ממך,‬
‫כחברה וכאישה אצילי כמוני,‬
‫שתעזרי לי להרוס‬ ‫את תוכניתה המרושעת של ליצ'יסקה,‬
‫ולהשיב אותי למקומי הראוי.‬
‫מיסיה!‬
‫עזרי לי!‬
‫אוי, מיסיה, הילד כועס.‬
‫אוי, לא. משהו ודאי הרגיז אותו.‬
‫הכול בסדר, עלמתי.‬
‫"הצבעוני ועץ התפוח‬
‫"היו שלווים באחו‬
‫"ואז משיח תות עץ סמוך‬
‫"עפו ציפורי דרור קטנות ונחו…"‬
‫אני…‬
‫הגבירה זקוקה לשקט עכשיו.‬
‫"הצבעוני ועץ התפוח…"‬
‫תודה, מיסיה. אני מרגישה מאוששת.‬ ‫אני מוכנה לחזור.‬
‫טיפש…‬
‫אדון טינדארו, אתה בסדר?‬
‫המדרגות האלה לא מוארות כראוי.‬
‫מישהו צריך להתקין פמוט קיר מייד!‬
‫זה נשמע כמו גשר שקורס.‬
‫אנא, אל תעירי על נפילתי הכבדה והמגושמת.‬
‫אני כבר מרגיש רע.‬
‫אני חולה מאוד!‬
‫אני צריך שתכיני מייד תרופה לוורטיגו שלי.‬
‫זה מטבח, לא בית מרקחת.‬
‫בטוח יש לך משהו.‬
‫השתמשי בידע האיכרה שלך.‬
‫איך עניים מכינים תרופות?‬
‫אנחנו סוחטים שום למיץ איכרים קסום.‬
‫אם את חושבת שזה יעזור, אני אנסה.‬
‫אבל תוכלי להוסיף לזה קצת טעם?‬ ‫פעם אכלתי בטעות שום נא שלם,‬
‫ולא נהניתי.‬
‫סחטי!‬
‫אני מרגיש עוד גל סחרחורת בדרך.‬
‫אולי בהיעדר הרופא שלך,‬
‫כדאי שתחפש ניחומים אצל ארוסתך.‬
‫היא הגרועה מכולם.‬
‫היית צריכה לראות איך היא צחקה עליי‬ ‫ועודדה את הגברים האלה.‬
‫נתתי לה את ליבי, והיא דרכה עליו.‬
‫היא מרושעת, בדיוק כמו כל שאר הנשים.‬
‫הטעות המתועבת ביותר של אלוהים.‬
‫הוא הטיל קללה על העולם‬ ‫ביום בו הוא ברא אתכן.‬
‫אוי, אלוהים, הנה בא סחרור נוסף.‬
‫הו, אלוהים החנון,‬
‫מדוע אתה מענה אותי כך?‬
‫מדוע בחרת בי לחיים של כאב והשפלה?‬
‫זה כל כך לא הוגן!‬ ‫-אלוהים!‬
‫החיים שלך לא הוגנים?‬
‫מעולם לא חסר לך דבר‬ ‫מלבד חיבה של מישהו, כל אדם,‬
‫מכיוון שלבלות זמן איתך‬ ‫זו חוויה מרגיזה ומשעממת במקביל!‬
‫להיות בקרבתך זה גיהינום.‬
‫לא פלא שדיונאו הרעיל אותך!‬ ‫-אני לא אוהב שאת מדברת. בבקשה, אל!‬
‫אתה רוצה לבחור מי ידבר?‬ ‫מה נותן לך את הסמכות?‬
‫יש לי תארים מתקדמים רבים!‬
‫איך את מעיזה לדבר אליי ככה?‬
‫התנצלי מייד!‬
‫או שמה?‬
‫מה תעשה, הא?‬
‫בדיוק.‬
‫לא תעשה כלום.‬
‫כי אתה רק ילד קטן מפוחד ומעורר רחמים.‬
‫אתה חושב שנשים הורסות לך את הנוף,‬ ‫כשעיניך לא רואות מעבר לקצה אפך?‬
‫אתה אפילו לא גבר.‬
‫אתה פחדן.‬
‫אתה תולעת.‬
‫אני צריכה לעשות לכולנו טובה ולמעוך אותך,‬
‫כראוי לתולעת הקטנה והפחדנית שאתה.‬
‫אתה מגעיל אותי.‬
‫את צודקת. אני תולעת.‬
‫תולעת קטנה ומגעילה.‬
‫דממה!‬
‫שתה!‬
‫אנחנו בסדר, ויקונטית?‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫אני לא יודע מה אתה רוצה.‬
‫שימו לב, חברים.‬
‫מה?‬ ‫-חברים.‬
‫אני מצטערת. הגבירה יכולה להיות הפכפכה.‬
‫די.‬
‫אז אפשר לספר לך משהו שעשוי לעודד אותך?‬
‫מזגתי חומץ לכוס של ליצ'יסקה.‬
‫חברים.‬ ‫-מה?‬
‫חברים.‬
‫קרוב.‬
‫נחיר. כווני לנחיר.‬
‫קום!‬
‫נפלא!‬ ‫-אני עדיין כאן.‬
‫כן!‬
‫כולם, יש לי הודעה.‬
‫לזה אתה קורא הודעה?‬
‫כן!‬
‫ברונו!‬
‫אוקיי, לא, אני…‬
‫חברים, יש לי הודעה אמיתית.‬ ‫באמת יש לי משהו לומר.‬
‫כן!‬
‫משפחה!‬
‫יש לי הודעה.‬
‫אני שונאת את בעלי!‬
‫כן!‬ ‫-בוז!‬
‫אני אוהב את הווילה הזאת!‬
‫כן!‬
‫יש לי הודעה.‬
‫כבר מאוחר, לא?‬
‫כן.‬
‫כן, כמה מהר עובר הזמן בחברת חברים מהנים.‬
‫אולי כדאי שנסיים את הלילה.‬
‫יש לי הודעה.‬
‫לא.‬
‫אני מסכים עם הרופא החתיך.‬
‫משורר, סאלטרלו!‬
‫בואו נרקוד כל עוד אנחנו בחיים,‬
‫וכל עוד האגן שלי מרגיש משוחרר כל כך!‬
‫היי!‬
‫מהר יותר עכשיו.‬
‫מהר יותר.‬
‫כן!‬
‫בואו ניקח את החגיגה הזאת למקום אחר!‬
‫סיריסקו, לחדר הפנאי של לאונרדו, מייד.‬
‫חדר פנאי? בווילה אין חדר פנאי.‬
‫כן, בווילה אין חדר פנאי.‬
‫יש בה חדר פנאי.‬
‫בואו, חברים!‬
‫בואו.‬ ‫-היי!‬
‫מכאן.‬
‫היי!‬
‫לאונרדו לא רוצה שייכנסו לכאן אורחים,‬
‫אבל מכיוון שזה אתה, רוג'יירו,‬
‫נחרוג מהכללים.‬
‫כמובן.‬
‫שובב!‬
‫כן.‬
‫אוי, לאונרדו.‬
‫מעט נדיב עם גודל עלה התאנה הזה,‬ ‫אם את שואלת אותי.‬
‫כן, את יודעת יותר טוב ממני.‬
‫מה זה?‬
‫זה לא מוכר לך?‬
‫חבל.‬
‫פאנפילו, אתה חייב לה אחת.‬
‫לא, זאת אומרת…‬
‫זה.‬
‫אה, החדר הזה?‬
‫ובכן, זו הפנינה של וילה סנטה.‬ ‫חדר הפנאי של לאונרדו!‬
‫אמרת שאת חוטאת, נכון?‬
‫אם את באמת בעניין של חטאים…‬
‫תוכלי לעשות כאן הרבה מהם.‬
‫גבירותיי, רבותיי,‬
‫מלאו את הכוסות שלכם.‬
‫זה הזמן למשחק!‬
‫היי.‬ ‫-איזה משחק?‬
‫פסאטלה.‬ ‫-פסאטלה.‬
‫פסאטלה!‬
‫רק טיפה.‬
‫אני מקווה שאני בקבוצה של הגדול.‬
‫חכי, בבקשה.‬
‫אני יודע שאת בטח חושבת עליי.‬
‫מה. כלומר, אני יודע מה את בטח חושבת עליי.‬
‫ובמשך שבועות רציתי…‬
‫ניסיתי להגיד לך שאת טועה.‬
‫שהפעולות שלי היו מוצדקות.‬
‫שאני ג'נטלמן אמיתי,‬
‫וגם רופא מבריק.‬
‫אבל האמת היא…‬
‫האמת היא שאני שרלטן.‬
‫אבל אני רוצה להשתפר כאדם.‬
‫באמת. כדי שאוכל להיות ראוי לך.‬
‫תבטיח לי שכששנינו נהיה בגיהינום,‬
‫תבוא למצוא אותי.‬
‫נראה כיף, לא?‬
‫אני מניחה.‬
‫אבל דמייני לך להיות חופשייה כל כך.‬
‫לחיות בלי בושה או פחד מחטא.‬
‫למה שלא נוכל?‬
‫לחיות בחטא?‬
‫לחיות בחופשיות.‬
‫גברים עושים זאת.‬ ‫אין להם בעיה להתנהג כמו חיות.‬
‫זה קלאסי.‬
‫אולי ארצה להיות חיה.‬
‫אולי גם אני.‬
‫כן.‬
‫לחיי חיים חופשיים.‬
‫נהנית?‬ ‫-לא, אני לא נהנית.‬
‫אני דורשת שתסלק מייד את הפראים האלה.‬
‫אני מצטער, זה יהיה גס רוח כלפי אורחינו.‬
‫לאונרדו הזמין אותם לכאן, בכל זאת.‬
‫ובעיניי הם כיפיים…‬
‫באופן מפחיד.‬
‫לא אכפת לי מה הם בעיניך!‬ ‫גבירת הבית נתנה לך פקודה!‬
‫אתה מחויב לבצע אותה.‬
‫אם את כל כך חזקה, למה שלא תגידי להם בעצמך?‬ ‫-איך אתה מעז?‬
‫חתיכת קוף סורר חסר תועלת!‬
‫אני חסר תועלת?‬
‫אני מניח שהבאתי הרבה יותר תועלת‬
‫כשגרמתי לך לצעוק בכל לילה.‬
‫אוקיי, זה נחמד.‬
‫כן, אבל אני מקווה שהטלת את הקוביות.‬
‫למישהו יש מזל!‬
‫רוג'יירו!‬
‫אוקיי, עכשיו, ככה…‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-לא!‬
‫הכול רע.‬
‫נמאס לי ממנה.‬ ‫הגיע הזמן שרוג'יירו ידע את האמת.‬
‫בקשר לזה, חשבתי קצת.‬
‫אולי הוא לא הפתרון שצפינו.‬
‫הוא קצת נמהר מדי עבור מטרותינו, לא?‬
‫פמפינאה היא אישה מטורפת.‬
‫היא מטורפת! וכל עוד היא מנווטת את הספינה,‬
‫אנחנו אבודים.‬
‫אבל השטן הזה וארבעת הפרשים שלו‬ ‫יטרפו את כל משאבינו תוך כמה ימים.‬
‫הם ישרפו את הווילה שלך רק בשביל הכיף.‬ ‫זה מצער, אבל פמפינאה היא הרע במיעוטו.‬
‫היא הורסת את הווילה. היא הורסת אותי!‬
‫אני מבין שאתה מעורב רגשית בעניין,‬
‫אבל חוששני שזה מערפל את כושר השיפוט שלך,‬ ‫המוגבל גם ככה.‬
‫עליי להתעקש שתשאיר את המזימה‬ ‫לאדם נבון יותר, שראייתו צלולה יותר.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫אתה צודק, אדוני.‬
‫אתה יותר נבון ממני.‬
‫נבון יותר.‬
‫בראבו, נייפילה!‬
‫טוב, אז העניין סגור.‬
‫אני האדון, נייפילה סגנית האדון.‬
‫כולם יבקשו מאיתנו רשות לשתות.‬
‫אם נסכים, הם יוכלו.‬
‫אם נדחה את בקשתם, עלינו לספק סיבה.‬
‫מה הכיף בזה?‬
‫עוד תראה. בוא, אולי נתחיל איתך?‬
‫בקש מאיתנו רשות לשתות.‬
‫אפשר לשתות?‬
‫אתן לאשתך החסודה להחליט.‬
‫כמו שאמרתי, הוא שקרן.‬
‫הוא שילם לאדם כדי שיעבוד עליי‬ ‫ויגרום לי לחשוב שאלוהים אוהב אותי.‬
‫איזה מין בעל עושה דבר כזה?‬
‫אבל אלוהים מלמד אותנו לאהוב את החוטא,‬
‫ולשנוא את החטא.‬
‫אז…‬
‫שתה, חוטא מסכן.‬
‫חוטא!‬
‫-חוטא!‬
‫אפשר לשתות, אדוני?‬
‫לא, לא.‬
‫עדיף לשטיח שלא תשתה.‬
‫הייתי אומר.‬
‫אתה לא ממש דוגמה לכוח.‬
‫מצחיק, כי אחותך תמיד אומרת את ההפך.‬
‫מה אמרת על אחותי?‬ ‫-אחותך חושבת שאני חזק למדי.‬
‫היא נהנית מכוחי, ואני נהנה משלה.‬
‫אוי, לא.‬
‫אימא נתנה לי את האף הזה.‬
‫אתה לא רוצה את זה, אחי.‬ ‫-קדימה, אבאל'ה.‬
‫תירגעו.‬
‫אלוהים!‬
‫עזרו לי.‬
‫הוא מת.‬
‫אל תהיו עצובים, חברים.‬
‫הוא מת מאושר,‬
‫כשהוא מנגן מוזיקה.‬
‫זה מהיר בהרבה‬ ‫והרבה פחות מלא מוגלה מאשר הדבר.‬
‫אני מבטיח לכם, היה לו מזל!‬
‫אין טעם. הם היו משעממים מלכתחילה,‬ ‫וכעת הם שונאים אותנו.‬
‫האווירה עכורה.‬ ‫-כן.‬
‫לא הזמנו זונות הבוקר?‬
‫נכון, הזמנו! כן.‬
‫הן בטח יגיעו בכל רגע.‬
‫למרות שהן חדשות בווילה,‬ ‫והן לא ידעו איך להיכנס דרך דלת הזונות.‬
‫"דלת הזונות"?‬
‫זו הייתה יציאה סודית פעם.‬
‫בימינו היא משמשת בעיקר לכניסות.‬
‫וואו.‬
‫מספיק!‬
‫רוג'יירו,‬
‫אתה חייב ללכת!‬
‫סליחה?‬
‫סוף סוף, התנצלות.‬
‫אבל היא מגיעה באיחור.‬ ‫אתה כבר לא רצוי בבית הזה.‬
‫עליך לעזוב מייד.‬
‫אבל אין לנו כל כוונה לעזוב.‬
‫זונות בדרך אלינו.‬ ‫אנחנו לא רוצים לנהוג בגסות.‬
‫צאו החוצה!‬
‫לא פלא שלאו שומר מרחק.‬
‫הוא בטח מבין איזו טעות ענקית הוא עשה‬
‫כשנישא למכשפה זקנה, שתלטנית ולחוצה.‬
‫תהיה בשקט, כלב!‬
‫גבירת הבית ביקשה ממך ללכת, ואתה אכן תעזוב!‬
‫כלב, אמרת?‬
‫זה אירוני מאוד,‬
‫כשאומרת את זה כלבה קטנה ותלותית.‬
‫חתיכת פרא אדם מסריח, זקן ומקומט,‬
‫צא מהבית הזה ותמצא מקום אחר להתעלק עליו!‬ ‫-לורנצו,‬
‫המשרתת בעלת הפה המלוכלך הזה פגעה ברגשותיי.‬
‫מה נעשה איתה?‬
‫נלמד אותה נימוסים.‬
‫כן, נכון. כדאי שנלמד אותה נימוסים.‬
‫מיסיה!‬
‫לא! עזוב אותי! מיסיה!‬
‫הצילו! עזוב אותי! לא!‬
‫אל תהיה מאופק, לורנצו.‬ ‫למד אותה כמה שיעורים.‬
‫פמפינאה! הצילו!‬ ‫-למד אותה נימוסים.‬
‫שחרר אותה! היא גבירה!‬
‫שחרר אותה!‬
‫הכלבה השתגעה.‬ ‫-אני לא משוגעת.‬
‫אני לא משוגעת!‬
‫זו סניורה פילומנה‬
‫מבית אדוארדו, בת דודו של לאונרדו.‬
‫היא בת משפחה שלך.‬
‫אני המשרתת שלה, ליצ'יסקה.‬
‫זאת האמת, אני נשבעת.‬
‫הגענו ביחד, אבל אז הייתה תאונה.‬
‫חשבתי שהיא מתה.‬
‫ואז, כשהגעתי לכאן, אני…‬
‫לקחתי את שמה.‬
‫אבל הכול שקרים.‬
‫אני…‬
‫רק ליצ'יסקה,‬
‫המשרתת האישית שלה,‬
‫והיא סניורה פילומנה,‬ ‫ויש להתייחס אליה בהתאם.‬
‫זה חתיכת סיפור.‬
‫כל מילה בו אמת.‬
‫תוריד אותי, בהמה שכמותך!‬
‫לורנצו,‬
‫הורד אותה.‬
‫אם מה שהן אומרות נכון, היא משפחה.‬
‫איזה מקבץ מרתק יש לנו פה.‬
‫שקרנים, מתחזות,‬
‫מרעילים, חנפנים.‬
‫חבורת נבלים שמסתתרים‬ ‫בביתו של בן דודי בהיעדרו.‬
‫ואיפה האיש, למען השם?‬
‫אתה צודק. לאונרדו לא קונה זכוכית.‬
‫הוא אצל אחת הזונות הוונציאניות‬ ‫האהובות עליו, שגוססת.‬
‫אישה בשם…‬
‫בלפיורה.‬
‫מייד אחרי שהזמין אותך,‬ ‫הוא שמע שהיא נפלה למשכב,‬
‫ויצא מייד כדי לראותה.‬
‫סיריסקו סיפר לי הכול, ו…‬
‫ושיקרנו, בניסיון להסתיר זאת מאשתו.‬
‫כפי שניתן לראות,‬ ‫היא אמוציונלית למדי מאז שנכנסה להיריון.‬
‫אני מצטער, ויקונטית.‬
‫בלפיורה, אתה אומר?‬
‫היא בטח חדשה.‬
‫מה לעשות עם שתי אלה?‬
‫אני מציע גירוש.‬
‫הן מתחזות, כמו שאמרת.‬
‫מסוכן לחלוק גג עם נוכלות.‬
‫אני מסכימה בלב שלם.‬
‫בגידתן עשתה צחוק מכולנו.‬
‫הכול היה באשמתה.‬
‫שיקרתן לנו במשך שבועות. שתיכן.‬
‫לעולם לא נוכל לבטוח בכן שוב.‬
‫טוב, אחת מהן היא משפחה…‬
‫למרות שאני כבר לא בטוח מי.‬
‫אחוס על חייכן,‬
‫אבל תעזבו את המקום מייד.‬
‫אבל אם תחזרו,‬ ‫לא תהיה לנו ברירה אלא להרוג אתכן.‬
‫לכו לדרככן.‬
‫קדימה.‬
‫החוצה!‬
‫החוצה. צאו החוצה.‬
‫צאו החוצה.‬ ‫-לא…‬
‫לא.‬ ‫-שמעת אותו?‬
‫החוצה!‬
‫טוב, אני שמח שטיפלנו בעניין הזה.‬
‫רוג'יירו!‬
‫אל תקשיב לפמפינאה. היא שקרנית.‬
‫ויש לי את ההוכחה ממש כאן.‬
‫היא מעולם לא התחתנה עם לאונרדו.‬ ‫היא אפילו לא פגשה אותו.‬
‫הוא מת מהדבר לפני שמישהו מהם הגיע!‬
‫לאונרדו…‬ ‫-לא!‬
‫הילד שבבטנה הוא לא של לאונרדו.‬ ‫אין לה כל זכות על הווילה הזאת.‬
‫זאת הסיבה שהזמנו אותך לכאן.‬
‫הווילה שלך. אתה היורש הבא.‬
‫אז אני מפציר בך,‬ ‫קח עליה בעלות ופטור אותנו מהטירוף שלה!‬
‫אתה…‬
‫כרת את ראשו של בן דודי?‬
‫לא, הוא נפל.‬
‫התכוונתי להביא את כל הגופה,‬ ‫אבל היה מאוד קשה להרים אותו.‬
‫ותוך כדי הראש שלו נפל, ואני…‬
‫חשבתי שזה לטובה, זה נייד ואפקטיבי. זה מה…‬
‫צא מהווילה.‬
‫מה?‬
‫בחורת האלוהים יכולה להישאר אם תרצה.‬
‫גם הרופא.‬
‫תיפטרו מהשאר.‬
‫ואם הם יסרבו לעזוב,‬
‫הרגו את כולם.‬
‫זמן ללכת. ביי-ביי.‬
‫קדימה, זוזי. פמפינאה, זוזי!‬
‫החוצה!‬
‫מיסיה!‬
‫גמרתי כמו דרקון.‬ ‫-לעולם אל תדבר על זה, תולעת.‬
‫החוצה!‬
‫מה המשמעות של זה? הם באו לצפות?‬
‫תהיה בשקט ולך.‬ ‫-מה?‬
‫לך.‬ ‫-למה?‬
‫זוזו!‬ ‫-אלוהים!‬
‫זוזו! קדימה!‬
‫מהר.‬ ‫-בזהירות.‬
‫אנחנו צריכים להיזהר.‬
‫לאחו!‬ ‫-עזרו לי!‬
‫עזרו לי, נפצעתי קשה!‬
‫מי האנשים האלה?‬
‫יופי, הזונות פה!‬
‫היי!‬
‫אתן זונות?‬
‫ואתן נכנסות דרך דלת הכניסה שלי?‬
‫כן.‬
‫קדימה, תיכנסו.‬
‫אל תתקררו, מתוקים.‬
‫קדימה, בחורת האלוהים.‬
‫נייפילה, מה את עושה?‬
‫עכשיו מה?‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬