DECAMERONUL
Dă pagina!
Cât trebuie să mă uit?
Dacă te uiți îndelung, copilul va moșteni de la Leonardo
tăria de caracter, istețimea, curajul, frumusețea.
Pot măcar să clipesc?
Nu cred că va afecta rezultatul.
Ce ușurare!
Mirosul de porc mă va face să vomit.
Mirosul de porc o va face să vomite.
Aduci niște terci cu stafide și scorțișoară, te rog?
- Imediat. - Te-aș putea ajuta.
Fă-l cu dragoste!
Ce se întâmplă dacă mama se uită la cineva neatrăgător?
Evident, copilul ar fi neatrăgător.
Atunci, stai departe de signor Tindaro!
Unii vor să citească.
Nu terminasem.
Scuze, iubitule!
- Urmărește-mi ochii! - Încerc, dar îți joacă.
Vorbiți mai încet, vă rog!
Se știe că urechile cresc primele la un bebeluș.
Pot merge în grădină
unde să vorbesc liber și tare, cum obișnuiesc?
Trebuie să fim împreună, ca să încurajăm camaraderia la copil.
Sau ai prefera să fii în Florența?
Desigur, cadavrele n-ar cere să vorbești mai încet.
Ține mâna în jurul cărții, ca să nu acoperi pagina!
Da, îmi voi transforma coatele în cercuri.
Vicontesa a cerut liniște. Nu e mare lucru.
Incompetența ta mi-a stârnit greața.
Ia-mi de la cel cu care nu mai vorbim un tonic pentru stomac!
Cu aromă de pară.
Sau de miere, dacă nu are. Orice, dar nu de caisă.
Te rog, nu de caisă!
Tonic cu aromă de pară pentru Tindaro.
Stai!
Îmi dai voie să-ți explic?
- Nu am timp de pierdut cu cineva ca tine. - Exilul meu e tare singuratic.
Nu vorbi cu șarlatanul! Adu-mi leacul!
Poate e tot otravă.
Ajunge!
- Ce vrei? - Să văd ce faceți, tu și copilul.
Și să aflu dacă aveți nevoie de ceva.
Nu te privește de ce are el nevoie.
Iertare, dar mă privește.
Un copil al lui Leonardo e ca și al meu.
- Mai ales acesta. - Nu e deloc adevărat.
Nu ați avea nicio legătură.
Pleacă și lasă insinuările! Te-ai pus în fața soțului meu.
Iubito, vorbiserăm că nu mai porți doliu.
Îți scosesem tunica de culoarea lavandei. Are mărgele și e mai colorată.
- Nu e gata penitența. - Dar nu ai păcătuit.
Aș fi căzut în păcatul poftei trupești
dacă Domnul nu îndepărta ispita din calea mea.
Încă mănânci rubarbă?
E unicul leac împotriva poftei mele neostoite.
Ai fost prea delicat cu mine.
Și eu la fel,
cu excepția unei singure zone a corpului,
unde e nevoie de mai multă forță.
- Doamne! - Nu Îi lua numele în van!
Scuze!
Mai multă rubarbă.
Un sfat! Rubarba nu astâmpără pofta. Îți recomand să faci sex cu soțul tău.
Liniște, viperă!
Nu mai ai putere asupra mea.
Eu sunt vipera?
Știi că Panfilo m-a plătit ca să te salvez, nu?
Poftim?
Nu era niciun mesaj divin. Soțul tău a pus totul la cale.
Cine e vipera acum?
Ce s-a auzit? A sosit cineva?
Bandiți?
Bandiții nu și-ar anunța sosirea. N-ar fi o strategie bună.
Dacă nu au studiat cumva tactica romanilor din bătălia de la Pydna.
Atunci ar fi o strategie grozavă.
Ne-am subestimat adversarii!
Bun-venit!
- A durat ceva. - Merită așteptarea.
Domnia Pampineei se va sfârși curând.
Și are un păr grozav.
Cel mai vechi prieten al Villei Santa. Bine ai venit!
Fii binevenit! Mă bucur să te văd. Mă temeam că nu mi-ai primit scrisoarea.
Ruggiero, el e oaspetele lui Leonardo. Panfilo, din familia…
Zi-mi pe nume! Bine ai venit! Sirisco te-a ridicat în slăvi.
Încântat. Ei sunt prietenii mei.
Bruno, Lorenzo, Stecchi și bardul, al cărui nume nu mi-l amintesc.
- Giovanni. - Unde e perversul ăla bătrân?
Avem vești proaste despre Leonardo.
- Nu e aici. - Poftim?
Cumpără sticlă la Veneția.
Renova capela.
Rămăsese ca pe vremea Papei Grigorie.
Mă invită la el acasă, dar pleacă înainte să sosesc?
Da.
Îi vom bea toată băutura, ca să-i dăm o lecție ticălosului.
Da.
Villa Santa!
Poftiți, vă rog!
- Signore! - Signore!
Aceștia sunt ceilalți oaspeți ai lui Leonardo.
El e Ruggiero, vărul lui Leonardo
și noul nostru musafir la Villa Santa.
Ce v-a înnegurat chipurile frumoase, numai bune de pupat?
Ororile nesfârșite aduse de molimă ne-au posomorât pe toți.
Cum așa? Trăiți, sunteți tineri, frumoși și vă aflați la Villa Santa!
Ar trebui să sărbătoriți.
- Sirisco, să bem ceva! - Da.
Chiar așa. Și eu vreau de băut.
Hai!
Ești vărul lui Leonardo?
Să zicem că tații noștri erau frați. Interpretezi cum vrei.
Deci sunteți veri?
Ce surpriză plăcută!
Eu sunt Pampinea, soția lui Leonardo.
- E o onoa… - Ai zis „soție”?
Da. Ne-am căsătorit de mai puțin de o lună.
Nu cred.
Ba ar trebui să crezi, pentru că e adevărat.
Leonardo s-a căsătorit.
Nu credeam că voi apuca această zi.
Presupun că molima a avut un efect ciudat asupra tuturor.
- Poate că s-a gândit la ce lasă în urmă. - Într-adevăr.
Și va lăsa ceva în urmă,
pentru că port în pântece copilul lui.
Felicitări!
Ce veste fantastică!
Și cine e această făptură minunată,
îmbrăcată în negru de parcă ar jeli sfârșitul lumii?
- Nu avem timp să jelim, iubirea mea. - Port negru pentru că sunt o păcătoasă.
Sincer să fiu, și eu am comis un păcat sau două la viața mea.
Înapoi, femeie pătimașă!
A venit de pe stradă. Poate că a adus ciuma.
Te asigur că suntem cu toții sănătoși și viguroși.
De ce te-am crede?
Cineva care are ciumă ar putea să facă așa?
- Voi cine naiba sunteți? - Eu sunt Mis…
Eu sunt marele Tindaro, din familia marchizului Peralto.
Și încântătoarea domniță?
Logodnica mea, Filomena. Ignor-o! O ascundem după tapiserie dacă deranjează.
Acum, că am văzut-o, nu îmi mai pot lua ochii de la ea.
Filomena, zici?
- Da… - Da.
Tatăl meu, Eduardo, era și el văr cu Leonardo.
Eduardo? Deci faci parte din familie.
Promit să nu mă culc cu tine.
Sirisco!
Scoate salamul cel bun și cele mai rafinate băuturi!
- Va fi o seară memorabilă. Un ospăț! - Da!
Ce idee fabuloasă! Nu pot să cred că nu m-am gândit la asta.
Ești foarte deștept.
Sirisco! Stratilia! Pregătiți un ospăț în cinstea oaspeților!
Haideți, prieteni! Să ne bucurăm de viață cât se mai poate!
Să savurăm fiecare clipă,
căci, după cum am văzut, nu știm câte ne-au mai rămas.
Cântă, bardule!
Haideți!
- Misia! - Unde e vinul?
Unde e vinul, bătrâne?
Termină!
- Prostule! Tu i-ai chemat. - Da.
- Îți fac un bine. - Tocmai pe Ruggiero?
De el avem nevoie.
Am impresia că ai uitat că sunt în joc viețile noastre de țărani.
Ai uitat că sunt în joc viețile noastre de țărani?
Nu, am o memorie excelentă.
De ce durează atât? Tăiați ceapa aia mai repede!
Ai grijă cum vorbești! Sau Misia te va spune Pampineei.
Da. Ai noroc că te ajutăm la gătit.
Nu mă simt prea norocoasă.
Ba ești.
Isuse, nu!
Îi dai la cap și la picioare, apoi o spinteci până moare. Bine?
- Cât sadism! - Să mă vezi când tai castraveți!
Nu știu cum aș fi supraviețuit fără tine.
Nici eu.
Ești de departe cea mai țâfnoasă și netalentată servitoare pe care o știu.
Așa e.
Ai noroc că doamna Filomena e atât de tolerantă.
Dacă mai aud pe cineva spunându-i ei „Filomena”,
îmi bag capul între umeri și mă dau de-a dura ca o minge.
Ce?
Vrei s-auzi ceva bizar?
- Mereu. - Mereu.
- Vino cu mine! - Mă întorc. Scuze!
E în regulă.
Iar eu sunt regele Sardiniei și am o coadă lungă pe care stau ca pe scaun.
Ai zis chiar tu că nu știu nimic din ce ar trebui să știe o servitoare.
Sunt și am fost întotdeauna o domniță.
Licisca e o impostoare.
- Nu poate fi adevărat ce spui. - De ce?
Fiindcă să fii o servitoare care se dă drept stăpâna ei e…
o crimă împotriva Domnului.
Nu!
Nu, e… E rău.
- E foarte rău! - Ce…
De ce mi-ai spus tocmai mie toate astea?
- De ce? - Pentru că suntem prietene.
Vreau să mă ajuți.
Pampinea îmi simte deja superioritatea.
Cu ajutorul tău, va accepta că eu sunt domnița
și o vom trimite pe Licisca înapoi la Florența.
Nu poți face asta. Doamna e foarte fragilă.
Și foarte imprevizibilă.
În plus, nu te va crede niciodată.
Iar tu nu ești prietena ei, ești servitoarea ei.
Nu sunt servitoarea nimănui.
Sunt o domniță și m-am hotărât.
- Licisca, te rog… - Mă cheamă Filomena.
Leonardo stătea pe o bancă.
Era beat de vreo zece zile.
Și o femeie își alăpta copilul.
Leonardo se întoarce spre copil și zice:
„Țâncule, mă lași și pe mine?”
Da, soțul meu are un simț al umorului extrem de provocator.
E unul dintre darurile lui.
Păcat că nu a putut fi aici!
Într-adevăr.
Le ai cu povestitul.
Spune-ne, de unde vă cunoașteți?
Îi vedeam în fiecare bordel în care mergeam.
Da. Am fost impresionați de rezistența bătrânului.
Ce pot să spun?
Îmi place să fac dragoste și o fac des…
Da!
…și foarte bine.
Da, iar pe bard l-am angajat.
Muzica îți susține moralul în vremurile grele.
Nu mă lasă să plec.
Amintește-mi, domnule, de unde îl cunoști pe vărul meu!
De fapt, și eu îi sunt văr. De-al treilea, din partea mamei.
Familiile noastre au de secole proprietăți alăturate în Toscana.
Mi se părea mie cunoscut numele tău.
Tu ești Panfilo din familia Lungarno.
Nu e de mirare că te ascunzi.
Familia ta a intrat în gura lumii după ce a pierdut totul
și a rămas cu datorii față de o grămadă de oameni puternici.
Cunosc mulți oameni în Florența
care s-ar bucura să vă vadă trași în țeapă.
Vrei să spui Lungarno
cu „G” puternic?
- Sunt alții. Noi pronunțăm cu „G” slab. - Ba nu!
Minte. Soțul meu minte, în caz că nu v-ați dat seama.
Fascinant!
Ai băut destul, iubito.
Nu cred, iubitule.
Ce bine!
Vezi să guste toată lumea!
Dacă e berea făcută în casa lui Leonardo, are o aromă fără pereche.
Doctore, tu nu vrei să bei?
Ba da.
Nu primește nimic.
Nu așa te porți cu un om care s-a străduit să te ferească de ciumă.
Tot el m-a otrăvit.
Oare de ce?
Dioneo, întoarce-te imediat în camera ta!
Eu zic că va rămâne cu noi.
Tu ce zici, Lorenzo?
Doctorul rămâne!
Eu…
Foarte bine!
N-aveți decât să fiți otrăviți!
Haide, Filomena! Plecăm.
- Cred că rămân și eu. - Bineînțeles.
Faci parte din familie.
Ce e asta? Al nouălea cerc din Infern?
E cel pentru trădători.
Nu-i a bună!
Nu pot… Inima!
L-ai dat gata pe bietul om.
- Nu! - Doctore!
- Îi vine să plângă! - Te rog, doctore!
Te rog, doctore!
- Nu e amuzant? - Mersi.
- În cinstea lui Leonardo! - În cinstea lui Leonardo!
În cinstea lui Leonardo!
Domnilor,
totul e teribil de amuzant, desigur,
dar în casa asta vreau să fim cu toții civilizați.
Altfel, nu suntem decât niște animale.
Îmi cer scuze, vicontesă.
Ai dreptate, suntem niște jivine.
Dar trebuie să remarc
că Leonardo e foarte norocos că a cucerit o femeie atât de virtuoasă,
după ce a dus o viață atât de depravată.
Odată am petrecut câteva zile cu Leonardo la Pisa.
Pe parcursul a trei nopți,
l-am văzut sau l-am auzit tăvălindu-se cu o duzină de femei!
Erau mai degrabă curve și chestii în grup,
dar tot e un număr impresionant pentru un tip atât de urât.
Țin minte și acum cât de buhăit era când încerca să o dea gata pe a 13-a.
Bărbații sunt tare nebunatici la tinerețe.
Dar te asigur că, de când îl cunosc, a fost un model de virtute.
Nu mă îndoiesc. E foarte loial, vicontesă.
Dar nu mă mir că s-a dus să cumpere sticlă imediat ce s-a consumat căsnicia.
Vezi dumneata, vicontesă,
Leonardo adoră să bage și să scoată sticla din cuptor.
Mă iertați, domnilor!
Mă simt dintr-odată rău.
Eu mă retrag.
Bardule, cântă ceva să destinzi atmosfera!
Un grup mare condus de un bărbat
Pe un bard din Civello l-a capturat
Dar cei la vilă aflați De ciumă au fost scăpați
Pe bard l-au salvat Fiindcă i-a implorat
Vă lucrez câmpul
Vă rog, ajutați-mă!
Că bine zice!
Ajutor!
Nu pune la inimă, vicontesă!
E un sărăntoc cretin. Nu e demn de compania ta.
O duzină de târfe? Din Pisa?
Ați văzut vreodată o femeie din Pisa? Au mâinile păroase.
Nu e adevărat. Hiena aia spune orice ca să se distreze.
Da, voia doar să te supere.
E fără îndoială intimidat de virtutea ta.
- Serios? - Da.
E un băiețel înspăimântat care vrea să sperie pe cineva ca să se simtă bărbat.
Nu-l lăsa să te terorizeze! Nu uita, tu ești stăpâna casei.
Mulțumesc, Licisca.
Nu știu ce m-aș face fără voi.
Vicontesă, aș vrea să vorbim ceva, dacă…
E o chestiune personală.
Misia!
Lasă-ne singure, te rog!
E foarte devotată. Se ține scai de mine.
Misia!
Să ies de tot?
Ce ziceai?
E frumos.
Da.
A fost al mamei mele.
Ții minte seara în care am ajuns aici?
Am spus adevărul.
Nu am fost servitoare până când am ajuns la Villa Santa.
Slujitoarea mea, Licisca, m-a atacat cu brutalitate și m-a lăsat să mor în râu.
Am supraviețuit, dar când am ajuns aici,
vă făcuse deja să credeți că ea e domnița.
Mă speria atât de tare ideea de a petrece fie și o clipă singură afară,
că am preferat să-i cânt în strună.
Însă eu sunt domnița Filomena.
Sunt fiica nobilului Eduardo din Florența.
Așa că te rog, ca prietenă și femeie de viță nobilă,
să mă ajuți să dau în vileag minciuna Liciscăi
și să-mi recapăt poziția cuvenită.
Misia!
Ajută-mă!
Misia, copilul are o criză.
Nu! Cred că l-a supărat ceva.
Gata, stăpână.
Laleaua și mărul
Stăteau frumos pe câmpie
Deodată, din puietul de dud
A zburat o ciocârlie…
Eu…
Are nevoie de liniște.
Laleaua și mărul…
Mersi, Misia. Mă simt revigorată și sunt gata să mă întorc.
Ce prost…
Padrone Tindaro, ești teafăr?
Treptele nu sunt bine luminate.
- Trebuie instalată o lampă. - Ziceai că s-a prăbușit un pod.
Te rog să nu comentezi despre cum am căzut ca un pietroi.
Mă simt deja prost.
Sunt foarte bolnav! Fă-mi imediat un tonic pentru vertij!
- Aici e bucătărie, nu spițerie. - Ai tu un leac.
Folosește-ți cunoștințele de țărancă!
Cum fac săracii tonice?
Stoarcem usturoi în suc magic de țăran.
Dacă crezi că ajută, o să încerc. Poți pune niște arome?
Odată am mâncat usturoi crud din greșeală și nu mi-a plăcut deloc.
Stoarce-l!
Simt că mă ia din nou amețeala.
În absența doctorului, ar trebui să cauți alinare la logodnica ta.
E cea mai rea dintre toți.
Trebuia să vezi cum a râs de mine, ațâțându-i pe bărbați.
I-am dăruit inima mea și a batjocorit-o.
E rea, ca toate femeile.
Cea mai detestabilă greșeală a lui Dumnezeu.
A blestemat lumea în ziua în care v-a creat.
Doamne, iar se învârte totul!
Dumnezeule milostiv,
de ce mă torturezi așa?
De ce mi-ai hărăzit această viață plină de durere și umilință?
- Câtă nedreptate! - Fir-ar să fie!
Viața ta e nedreaptă?
Nu ți-a lipsit niciodată nimic cu excepția afecțiunii.
Normal, fiindcă a petrece timp cu tine e totodată și enervant, și plictisitor.
E un iad să fiu lângă tine. Nu-i de mirare că te-a otrăvit Dioneo.
Nu-mi place să vorbești. Te rog, nu vorbi!
Decizi cine vorbește? Cu ce autoritate?
Am multe diplome înalte.
Cum îndrăznești să-mi vorbești așa? Cere-ți scuze imediat!
Și dacă nu?
Ce vei face?
Exact.
Nu vei face nimic.
Fiindcă ești doar un băiețel speriat și prăpădit.
Femeile îți strică priveliștea,
deși tu privești cruciș capătul propriului nas?
Nici nu ești bărbat.
Ești un laș.
Ești un vierme.
Ar trebui să fac lumii un hatâr și să te strivesc
ca pe un vierme laș, așa cum ești.
Mă dezguști.
Ai dreptate. Sunt un vierme.
Un vierme dezgustător.
Liniște!
Bea!
Ne simțim bine, vicontesă?
Da.
Eu nu știu ce vreți.
Priviți, prieteni!
- Ce? - Prieteni!
E păcat, dar doamna e cam capricioasă.
Nu!
Pot să-ți zic ceva ce te va înveseli?
Am pus oțet în cana Liciscăi.
- Prieteni! - Ce e?
Prieteni!
Cam așa.
Țintește spre nară!
Scoală-te!
- Magnificule! - Sunt încă aici.
Ura!
Oameni buni, am un anunț de făcut.
Asta numești tu anunț?
Da!
Bruno!
Nu, eu…
Prieteni, am un anunț de făcut. Chiar am ceva de spus.
Da!
E din familie!
Vreau să fac un anunț.
Îmi urăsc soțul!
- Da! - Băi!
Ador vila asta!
Da!
Și eu vreau să fac un anunț.
E cam târziu, nu?
Da.
Cum zboară timpul când ești înconjurat de compatrioți veseli!
Poate ar trebui să ne retragem la culcare.
Și eu am un anunț.
Nu.
Sunt de acord cu chipeșul doctor.
Bardule, un saltarello!
Să dansăm cât suntem încă în viață
și cât mă mai țin picioarele.
Mai repede!
Da!
Să mutăm petrecerea în altă parte.
Sirisco, mergem în salonul lui Leonardo.
Salon? Vila nu are salon.
Da, vila nu are salon.
Ba are salon.
Haideți, prieteni!
- Haideți! - Bravo!
Pe aici!
Leonardo nu vrea musafiri aici.
Dar pentru tine fac o excepție, Ruggiero.
Desigur.
Ce loc deșănțat!
Da.
Leonardo…
E cam mare frunza de smochin, dacă mă întrebi pe mine.
Dar tu știi mai bine decât mine.
Ce e asta?
Nu știi?
Păcat!
Panfilo, îi ești dator.
Nu, mă refeream…
la asta.
La salon?
Salonul lui Leonardo e perla Villei Santa.
Ai spus că ești păcătoasă, nu?
Dacă îți place să păcătuiești…
ai putea să o faci aici.
Doamnelor și domnilor, umpleți-vă paharele!
E timpul să jucăm un joc.
Ce fel de joc?
- Passatella. - Passatella.
Passatella!
Doar puțin.
Vreau în echipa namilei.
Te rog, stai!
Știu că te gândești la mine.
Adică…
Știu ce gândești despre mine.
De săptămâni întregi vreau…
Încerc să-ți spun că te înșeli, că acțiunile mele au fost justificate.
Sunt un gentleman adevărat și un doctor genial.
Dar adevărul e…
Că sunt un șarlatan.
Însă aș vrea să fiu un om mai bun.
Cu adevărat. Ca să fiu demn de tine.
Promite-mi că mă vei căuta când vom sfârși amândoi în Infern!
Pare distractiv, nu?
Presupun.
Gândește-te, să fii atât de liberă!
Să trăiești fără rușine și frică de păcat.
De ce nu am putea?
- Să trăim în păcat? - Să fim libere.
Bărbații o fac. Se descurcă, deși se poartă ca animalele.
Fantastic!
- Poate aș vrea să mă port ca un animal. - Poate că și eu aș vrea.
Da.
Pentru traiul liber!
- Te distrezi? - Nu, nu mă distrez.
Alungă imediat aceste brute!
Ar fi nepoliticos față de oaspeți.
Până la urmă, Leonardo i-a invitat aici.
Și mi se par amuzanți…
într-un mod înspăimântător.
Nu-mi pasă cum ți se par.
Stăpâna casei ți-a dat o poruncă.
- Ești obligat să faci ce-ți cere. - Dacă ești atotputernică, dă-i tu afară!
Cum îndrăznești?
Maimuțoi inutil și nesupus!
Inutil, nu?
Cred că am fost foarte util
când te făceam să țipi în fiecare seară.
Bine. Ce drăguț!
Da, dar sper că ai dat cu zarul.
Cineva are noroc!
Ruggiero!
Bine, uite cum…
- Totul e în regulă? - Nu. Totul e cum se putea mai rău.
M-am săturat de ea. E timpul ca Ruggiero să afle tot.
M-am tot gândit la asta. Poate nu e el soluția la care speram.
E cam nesăbuit pentru scopurile noastre.
Pampinea e o nebună. E nebună.
Dacă ne mai conduce ea, suntem pierduți.
Dar acest diavol și ai lui tovarăși ne lasă fără provizii în câteva zile.
Vor da foc vilei ca să se amuze.
E regretabil, dar Pampinea e cel mai mic rău.
Distruge și vila, mă distruge și pe mine.
Știu că ești implicat personal,
dar mi-e teamă că acest lucru ți-a întunecat deja limitata judecată.
Insist să lași intrigile pe seama cuiva mai isteț și cu mintea limpede.
Mă ocup eu.
Ai dreptate, padrone.
- Ești mai isteț ca mine. - Decât mine.
Bravo, Neifile!
Ei bine, atunci s-a rezolvat.
Eu conduc. Neifile mă secondează.
Toți ne vor cere voie să bea.
Dacă le dăm voie, pot bea. Dacă nu, trebuie să le dăm un motiv.
- Și ce e distractiv în asta? - Vei vedea. Începem cu tine?
Cere-ne voie să bei!
- Pot să beau? - O las pe evlavioasa ta soție să decidă.
Cum spuneam, e un mincinos.
A plătit un om ca să mă păcălească să cred că Dumnezeu mă iubește.
Ce fel de soț face una ca asta?
Dar Dumnezeu ne învață să-i iubim pe păcătoși
și să urâm păcatul.
Deci…
bea, biet păcătos!
Bea, biet păcătos!
Păcătos!
- Pot să beau, padrone? - Nu. E mai bine pentru covor dacă nu bei.
Asta așa e.
Nu ești întruchiparea puterii.
Interesant. Sora ta e de altă părere.
- Ce ai zis despre sora mea? - Sora ta crede că sunt puternic.
Ea se bucură de puterea mea și eu de a ei.
Nu!
Semănam la nas cu mama.
- Nu știi ce te așteaptă, frate. - Hai, tati!
Liniștiți-vă!
Doamne!
Ajutați-mă!
A murit.
Nu fiți triști, prieteni!
A murit fericit, cântând.
E mai rapid decât să mori de ciumă și nici n-a curs puroi. A avut noroc.
E inutil. Erau oricum plictisitori, iar acum ne mai și urăsc.
- S-a stricat atmosfera. - Da.
- Nu trimiseserăm după curve? - Ba da. Așa e.
Presupun că ar trebui să ajungă curând.
Dar n-au mai fost la vilă și nu știu cum să intre pe ușa curvelor.
„Ușa curvelor”?
Era o ieșire secretă.
Dar acum e folosită mai mult pentru a intra.
Ajunge!
Ruggiero, trebuie să plecați!
Mă scuzi?
În sfârșit, îmi ceri scuze.
Dar e prea târziu. Nu mai ești binevenit în casa asta.
Plecați imediat!
Nici prin cap nu ne trece să plecăm.
Vin curvele. Nu putem fi nepoliticoși.
Afară!
Nu-i de mirare că Leo stă departe.
Probabil și-a dat seama ce greșeală imensă a făcut
însurându-se cu o cotoroanță acră.
Liniște, câine! Stăpâna casei ți-a cerut să pleci și vei pleca!
Mă faci câine?
Ce ironie, venind de la o javră care se gudură pe lângă stăpână.
Porc bătrân, zbârcit și împuțit!
Ieși din casa asta și caută alt uger la care să sugi!
Lorenzo, servitoarea asta guralivă m-a jignit.
Ce facem cu ea?
Îi dăm o lecție.
Așa e. Ar trebui s-o învățăm bunele maniere.
Misia!
Nu, dă-te de pe mine! Misia!
Ajutor! Dă-te de pe mine!
Nu!
Să nu te dai înapoi! Învaț-o să se poarte!
- Pampinea! Ajutor! - Dă-i o lecție!
Dă-i drumul! E o doamnă!
Dă-i drumul!
- Târfa a înnebunit. - Nu sunt nebună.
Nu sunt nebună!
Ea e signora Filomena,
din familia lui Eduardo, vărul lui Leonardo.
E neam cu tine.
Eu sunt servitoarea ei, Licisca.
E adevărul, jur.
Călătoream împreună, dar a avut loc un accident.
Am crezut că a murit.
Apoi, când am ajuns aici…
m-am dat drept ea.
Dar a fost o minciună.
Eu sunt doar Licisca,
servitoarea și camerista ei.
Ea e signora Filomena și trebuie tratată ca atare.
Ce poveste incredibilă!
Totul e adevărat.
Dă-mi drumul, bestie!
Lorenzo, dă-i drumul!
Dă-i drumul! Dacă e adevărat ce spun, e neam cu mine.
Ce adunătură pestriță și fascinantă!
Mincinoși, impostori,
ucigași, lingușitori.
O șleahtă de mișei care se ascund în casa vărului meu în absența lui.
Și unde Dumnezeu e vărul meu?
Ai dreptate. Leonardo nu cumpără sticlă.
E la o preaiubită curvă venețiană, care e pe moarte.
O femeie pe nume…
Belfiore.
După ce te-a invitat, a aflat că s-a îmbolnăvit și a plecat să o vadă.
Sirisco mi-a spus totul și…
Am mințit ca să ascundem totul de soția sa.
După cum vedeți, e cam arțăgoasă de când e însărcinată.
Îmi pare rău, vicontesă.
Belfiore, zici?
Cred că e nouă.
Și cu ele ce facem?
Sugerez exilul.
Sunt niște impostoare. E periculos să tragi aproape de fățarnici.
Aprob din toată inima.
- Perfidia lor ne-a făcut de râs. - A fost vina ei.
Ne-ați mințit amândouă cu săptămânile.
Nu mai putem avea încredere în voi.
Una dintre ele ne e neam…
deși nu mai știu care.
Vă cruț viața,
dar trebuie să părăsiți vila.
Dacă vă întoarceți, vom fi nevoiți să vă ucidem.
Valea!
Haideți!
Afară!
Afară! Ieșiți!
- Ieșiți! - Nu.
- N-ați auzit ce a zis?
Afară!
Mă bucur că am rezolvat.
Ruggiero!
N-o asculta pe Pampinea! E o mincinoasă. Am dovada chiar aici.
Nu s-a măritat cu Leonardo. Nici măcar nu l-a cunoscut.
Murise de ciumă înainte să vină ei.
- Leonardo… - Nu.
Copilul nu e al lui Leonardo. Nu are niciun drept asupra vilei.
De asta te-am invitat.
Vila e a ta. Tu ești moștenitorul de drept.
Așa că te rog să o revendici și să ne scapi de nebunia ei!
Tu…
i-ai tăiat capul vărului meu?
Nu, a căzut.
Voiam să aduc tot corpul, dar era foarte greu de ridicat.
Pe când încercam, i-a căzut capul și mi-am zis că îl car mai ușor. Așa am…
Afară din vilă!
Ce?
Fata pioasă poate rămâne dacă vrea.
Și doctorul.
Scapă de ceilalți!
Dacă refuză să plece, omoară-i pe toți!
E timpul să plecăm.
Haide! Pampinea, mișcă!
Mișcă!
Afară!
Misia!
- Am terminat ca un zmeu. - Să nu te aud, vierme!
Afară!
Ce e asta? Au venit să se uite?
- Taci și mergi! - Ce?
- Mergi! - De ce?
- Mișcă! - Doamne!
- Mișcă! - Haide!
- Repede. - Ai grijă!
Trebuie să fim atenți.
- Spre pajiște! - Ajutor!
Ajutați-mă, sunt grav rănit!
Cine sunt acei oameni?
Ce bine! Au venit curvele.
Voi de colo!
Sunteți curve?
Și intrați pe ușa mea din față?
Da.
Intrați!
Să nu înghețați, scumpilor!
Hai, fată pioasă!
Ce faci, Neifile?
Acum ce facem?
Subtitrarea: George Georgescu