Bläddra.
Hur länge måste jag se på det?
Ju längre du tittar, desto mer genomsyras barnet av Leonardos dygd,
briljans, mod, ståtlighet.
Får jag åtminstone blinka?
Blinkandet påverkar säkert inte utfallet.
Lättnad.
Lukten av fläsk får mig att spy.
Lukten av fläsk får henne att spy. Kan du hämta gröt med russin och kanel?
-Det ska bli. -Jag kan hjälpa dig.
Tillred den med kärlek.
Vad händer om mamman tittar på någon som är oattraktiv?
Då blir barnet förstås oattraktivt.
Håll dig borta från signore Tindaro då.
Vissa försöker läsa.
-Jag var inte klar. -Förlåt, min älskade.
-Följ min blick. -Jag försöker, men den flackar.
Dämpade röster, tack.
Alla vet att barnets öron är det första som utvecklas.
Får jag gå till trädgården där jag kan tala fritt och högt som jag brukar?
Vi bör vara tillsammans för att uppmuntra kamratskap hos barnet.
Eller vill du hellre vara i Florens?
Liken där skulle nog inte kräva att du sänker rösten.
Böj armen runt boken så att du inte döljer sidan.
Visst. Jag gör mina armbågar till cirklar.
Vicomtessen har bett om tystnad. Det är inte mycket begärt.
Din inkompetens gör mig illamående.
Gå till den vi inte pratar med och skaffa mig ett magtonikum.
Med päronsmak.
Eller honung. Allt utom aprikos.
Snälla, inte aprikos.
Tonikum med päronsmak till signore Tindaro.
Filomena, vänta.
Får jag ett ögonblick att förklara?
Jag har ingen tid över för någon som du.
Jag är så ensam.
Prata inte med kvacksalvaren. Ta bara hit medicinen!
Det kan vara gift.
Hördu!
Det räcker.
-Vad vill du? -Jag ville titta till er och den lille.
Och se om du eller han eller hon behöver nåt.
Vad han behöver har du inte med att göra.
Förlåt, men det har jag.
Alla Leonardos barn skulle vara nästan som mina egna,
särskilt det där.
Det stämmer verkligen inte. Det skulle inte finnas något släktskap.
Gå nu, och sluta med dina skrovliga trevanden.
Du skymmer min make.
Inga mer sorgkläder, sa vi väl?
Jag tog fram den lila tunikan åt dig. Den har pärlor och färg.
-Min botgöring är inte klar. -Du syndade inte.
Jag skulle ha begått lustens synd om inte Gud hade avlägsnat frestelsen.
Tar du rabarbern?
Det är det enda som botar min obevekliga lust.
Du har varit alltför mild mot mig, och jag likaså,
förutom vad gäller en kroppsdel,
som kräver allt hårdare behandling.
-Herregud. -Missbruka inte Hans namn!
Förlåt.
Mer rabarber.
Ett råd, rabarber botar inte lust. Jag rekommenderar samlag med er make.
Tyst, din orm.
Du har ingen makt över mig längre.
Är jag ormen?
Du vet väl att Panfilo betalade mig för att rädda er?
Va?
Gud sände inget budskap. Er make arrangerade det.
Så vem är ormen?
Vad var det? Är någon här?
Banditer?
De skulle inte anmäla sig. Det vore inte särskilt smart.
Såvida de inte har studerat romarnas antåg vid slaget vid Pydna.
Då vore det smart.
Vi har underskattat motståndarna!
Välkomna!
-Vilken tid det tog. -Han är värd det.
Pampineas styre är snart över. Och han har otroligt hår.
Villa Santas äldsta vän. Välkommen.
Ni är en välkommen syn, padrone.
Jag var rädd att ni inte hade fått mitt brev.
Ruggiero, det här är en av Leonardos gäster.
-Panfilo från huset… -Kalla mig Panfilo.
Välkommen. Sirisco talar mycket väl om er.
Trevligt. Det här är mina vänner,
Bruno, Lorenzo, Stecchi och barden, jag minns inte hans namn.
-Giovanni. -Var är det gamla pervot?
Vi har tråkiga nyheter om Leonardo.
-Han är inte här. -Ursäkta?
Han köper glas i Venedig.
Han byggde om kapellet. Det var så väldigt gregorianskt.
Så jag är inbjuden till hans hem, men han reser iväg innan jag kommer?
Ja.
Då får vi dricka honom ur huset så att han lär sig en läxa, den busen.
Ja.
Villa Santa!
Stig på.
-Signore. -Signore.
Det här är Leonardos övriga gäster.
Det här är Ruggiero, Leonardos kusin
och Villa Santas senaste gäst.
Alla dessa vackra, kyssbara ansikten. Varför så dystra?
Pestens oändliga fasa har gjort alla lite nedstämda.
Nedstämd? Ni är levande, unga, vackra och ni är i Villa Santa!
Ni borde fira.
-Sirisco, något att dricka. -Ja.
Jag håller med. Till mig också.
Gå.
Är ni Leonardos kusin?
Tja, våra fäder var bröder, tolka det som ni vill.
Kusiner alltså?
Vilken trevlig överraskning. Jag är Pampinea, Leonardos hustru.
-Det är en ä… -Sa du "hustru"?
Ja. Vi gifte oss för mindre än en månad sedan.
Jag kan inte tro det.
Det borde ni göra, för det är absolut sant.
Leonardo slog sig till ro.
Det trodde jag aldrig.
Jag antar att pesten har förhäxat oss alla.
-Han kanske tänkte på sitt eftermäle? -Sannerligen.
Och han kommer att ha ett eftermäle,
eftersom jag är havande med hans barn.
Gratulerar! Vilken fantastisk nyhet!
Och vem är denna underbara varelse,
klädd i svart som om hon sörjer världen?
Vi har inte tid att sörja, min älskade.
Jag bär svart för att jag har syndat.
Jag har själv begått en synd eller två, om jag ska vara ärlig.
Håll er i skinnet, liderliga kona.
Han kom in från gatan. Han kan ha tagit med sig pesten.
Jag lovar att vi alla är friska och starka.
Varför ska vi lita på er?
Kan någon med pesten göra det här?
Se där!
-För tusan, vilka är ni andra? -Jag heter Mis…
Jag är den store Tindaro från markis Peraltos hus.
Och den vackra damen?
Min fästmö, Filomena. Bry er inte om henne.
Hon kan gömma sig om hon stör.
Nu när mina ögon har sett henne vill de inte se något annat.
-Filomena, inte sant? -Ja.
Min far, Eduardo, var också en kusin till Leonardo.
Eduardo?
Så ni är släkt.
Jag lovar härmed att inte ligga med er.
Sirisco! Skär upp den goda salamin och ta fram din finaste sprit.
Den här kvällen ska bli minnesvärd. En festmåltid!
Vilken fantastisk idé. Att jag inte tänkte på det.
Ni är så klok.
Sirisco! Stratilia!
Förbered genast en festmåltid!
Kom, vänner! Låt oss leva medan världen ännu snurrar
och njuta av varje ögonblick,
för som vi har sett kan vi ha blott ett fåtal kvar.
Bard, spela!
Kom, vänner.
-Misia! -Hallå! Var är vinet?
Var är vinet, gamling?
Sluta!
-Idiot! Du gjorde det här. -Ja.
-Varsågod i förväg. -Ruggiero, av alla?
Vi behöver honom.
Jag tror att du har glömt att våra små bondeliv står på spel.
Har du glömt att våra små bondeliv står på spel?
Nej, jag har bra minne.
Varför tar det sån tid? Löken behöver hackas nu.
Vakta din tunga, annars pratar Misia med Pampinea.
Ja. Du har tur att vi ens hjälper dig med maten.
Jag känner mig inte tursam.
Det är du.
Herregud, nej!
Roten först, sedan toppen Sedan skär du hela kroppen
-Barbariskt. -Du skulle se mig skära gurka.
Jag skulle inte ha överlevt här utan dig.
Inte jag heller. Du är utan tvekan den mest talanglösa
och griniga betjänt jag någonsin har träffat.
Det stämmer.
Tur för dig att signora Filomena är så förlåtande.
Om jag hör en person till kalla henne Filomena,
drar jag ner huvudet i halsen och rullar runt som en boll.
Ursäkta? Va?
-Vill ni höra nåt knäppt? -Alltid.
-Följ mig. Kom nu. -Jag kommer strax. Förlåt.
Det är okej. Det går bra.
Och jag är kung av Sardinien med en lång svans
som jag använder som tron.
Du sa det själv. Jag har inte en betjänts kunskaper.
Jag är och har alltid varit en dam.
Licisca är en bedragare.
-Det du säger kan inte vara sant. -Varför inte?
För att en tjänare som låtsas vara sin dam är…
Det är ett brott mot Gud.
Nej.
Nej, det är… Det här är illa.
-Riktigt illa! -Va…
Varför berättade du? Varför säger du det?
-Varför… -För att vi är vänner.
Jag behöver din hjälp.
Pampinea känner redan av min naturliga överlägsenhet.
Med din hjälp kan vi få henne att acceptera mig
och skicka tillbaka Licisca till Florens.
Nej, det går inte. Hon är väldigt skör.
Och väldigt oförutsägbar. Dessutom kommer hon aldrig att tro dig.
Och du är inte hennes vän, du är hennes tjänare.
Jag är ingens tjänare.
Jag är en dam, och jag har bestämt mig.
-Licisca, snälla… -Jag heter Filomena.
Så Leonardo sitter där på bänken.
Han har varit full i tio dagar eller så.
En kvinna ammar sitt barn.
Då vänder sig Leonardo mot barnet och säger:
"Får jag smaka?"
Ja, min make har en underbart provokativ humor.
En av hans många gåvor.
Det är så synd att han inte kunde vara här.
Verkligen synd.
Ni är en skicklig berättare. Så berätta, var träffades er lilla grupp?
Jag såg dem på varje bordell jag gick till.
Ja. Gamlingens uthållighet imponerade på oss.
Vad kan jag säga? Jag älskar att älska och jag gör det ofta…
Ja!
…och mycket väl.
Och sedan anlitade vi barden.
Musik håller humöret uppe i dessa svåra tider.
Jag får inte gå.
Påminn mig, min gode herre. Hur lärde ni känna min kusin?
Tekniskt sett är jag också en kusin. Tre släktled bort på mors sida.
Våra familjer har ägt angränsande gods i Toscana i århundraden.
Jag tyckte väl att namnet lät bekant.
Ni är Panfilo från huset Lungarno.
Inte undra på att ni gömmer er här. Er familj är en snackis i staden
efter att ha förlorat allt
och hamnat i skuld till så många mäktiga människor.
Jag känner många i Florens
som gärna skulle se Lungarnohuvuden på pålar.
Uttalar du Lungarno
med ett hårt G?
En annan familj. Vi har ett mjukt G.
Inte alls.
Han ljuger. Min make är en lögnare, om ni inte redan har listat ut det.
Fascinerande.
Du har fått nog, min kära.
Det tror jag inte, älskling.
Så ja. Se till att alla får smaka.
Om det här är Leonardos husöl har det en oöverträffad smak.
Ni då, doktorn? Lite öl?
Jag tar gärna lite.
Nej! Han ska inte ha något.
Så behandlar man inte någon som jobbat för att ni inte skulle få pesten.
Han förgiftade mig också.
Jag undrar varför.
Dioneo, gå genast tillbaka till ditt rum.
Jag tror nog att han ska stanna.
-Vad säger du, Lorenzo? -Doktorn stannar!
Doktorn stannar!
Jag…
Då så!
Smaklig förgiftning!
Kom, Filomena. Vi går.
-Jag stannar nog också. -Självklart. Ni tillhör ju släkten.
Vad är det här? Helvetets nionde cirkel?
Det är den med svek.
Något är fel.
Jag kan inte… Mitt hjärta.
Jag tror att du har knäckt honom.
-Nej då! -Doktorn!
-Han ser ut att börja gråta! -Doktorn.
Snälla doktorn.
-Är det inte roligt? -Tack.
-För Leonardo. -För Leonardo!
För Leonardo!
Mina herrar.
Det här är såklart fruktansvärt roligt,
men i det här huset vill jag att vi rättar oss efter hövlighetens lag.
Utan den är vi bara odjur.
Ursäkta, vicomtesse.
Ni gör rätt i att fördöma vår djuriskhet.
Men jag måste säga att Leonardo har en otrolig tur
som hittat en kvinna med sådan dygd efter att ha levt ett så depraverat liv.
Jag tillbringade några dagar med Leonardo i Pisa,
och inom loppet av tre nätter
såg eller hörde jag honom kopulera med ett dussin kvinnor!
De flesta var horor och mycket av det skedde i grupp,
men det är ändå en hög siffra för en såpass ful man.
Jag minns fortfarande hans anlete när han försökte orka med 13.
Ja, män är vilda i sin ungdom.
Jag försäkrar, sedan vi träffades har han varit fullständigt dygdig.
Utan tvekan. Han är väldigt lojal, vicomtesse.
Men jag är inte förvånad över att han reste iväg
när äktenskapet var fullbordat.
Ni förstår, vicomtesse, Leonardo älskar glas.
Ursäkta, mina herrar.
Jag mår plötsligt inte bra.
Ursäkta mig.
Bard! En sång för att lätta upp stämningen!
Ett gäng lett av en stor bastard
De rövade bort stadens bard
Men folket på landet Tog kål på skurkbandet
Och räddade barden Snälla, jag ber er
Jag jobbar hårt
Hjälp mig, snälla.
Skål!
Hjälp mig.
Ta inte åt er, vicomtesse.
Han är en lågättad kretin. Han är inte värdig att vistas i er närhet.
Ett dussin horor? Från Pisa?
Har du nånsin sett en pisansk kvinna? De har håriga armar.
Det är inte sant. Han säger vad som helst för ett skratt.
Ja, han försökte bara reta er. Han skräms säkerligen av er dygd.
-Tror du det? -Ja.
Han är en rädd liten pojke
som behöver skrämma nån för att känna sig som en man.
Låt honom inte mobba er Kom ihåg att ni är frun i huset.
Tack, Licisca.
Vad skulle jag göra utan dig?
Vicomtesse, det är något jag vill prata med er om, ifall…
Det är en privatsak.
Misia?
Lämna rummet, tack.
Så hängiven, som en havstulpan på ett skepp.
Misia!
Ska jag gå ända ut?
Fortsätt.
Så vacker.
Ja.
Den tillhörde min mor.
Minns ni kvällen jag kom hit?
Jag talade sanning.
Jag var ingen tjänare innan jag kom till Villa Santa.
Min tjänarinna, Licisca,
angrep mig och lämnade mig att dö i en flod.
Jag överlevde hennes attack, men när jag kom hit
hade hon förhäxat er till att tro att hon var en adelsdam.
Jag var så rädd att vara ensam utomhus en minut till,
så jag gick med på att låtsas.
Men jag är Filomena.
Jag föddes som adlig dotter till Eduardo av Florens.
Så jag ber dig, som vän och adelsdam,
att hjälpa mig bryta Liciscas onda trollformel
och återföra mig till min rätta plats.
Misia!
Hjälp!
Barnet har ett anfall.
Åh, nej. Något måste ha upprört honom.
Så ja, padrona.
Tulpanen och äppelträdet
Stod fridfulla på ängen
Upp från mullbärsbusken
Flög en liten sparv…
Jag…
Hon behöver tystnad nu.
Tulpanen och äppelträdet…
Tack, Misia. Det känns bättre nu. Jag är redo att gå in igen.
Dumma…
Padrone Tindaro, mår ni bra?
Trappstegen är inte upplysta.
-Någon måste ordna en lykta. -Det lät som en bro som rasade.
Kommentera inte mitt blytunga fall.
Jag mår redan dåligt.
Jag är sjuk! Jag vill att du gör ett tonikum för min yrsel omedelbart.
-Det är ett kök, inget apotek. -Du har säkert något.
Använd din bondkunskap.
-Hur gör fattiga människor tonikum? -Vi pressar vitlök i magisk bondejuice.
Tror du att det hjälper så testar jag det.
Kan du smaksätta det? En gång råkade jag äta en hel rå vitlök
och det var inte trevligt.
Pressa!
En ny våg av yrsel är i antågande.
I er läkares frånvaro borde ni kanske söka tröst hos er trolovade.
Hon är värst av alla.
Du skulle ha sett hur hon skrattade åt mig och hetsade männen.
Hon fick mitt hjärta och stampade på det. Hon är ond, precis som alla kvinnor.
Guds mest avskyvärda misstag. Han förbannade världen när han skapade er.
Herregud, nu snurrar det igen.
Nådige Herre,
varför måste Du plåga mig så?
Varför har Du valt mig till detta liv av smärta och förödmjukelse?
-Så orättvist. -Herregud!
Är ert liv orättvist? Ni har aldrig saknat något
förutom kärlek från vem som helst, eftersom ert sällskap
är utmattande, enerverande och tråkigt på samma gång.
Att vara nära er är ett helvete. Jag förstår att Dioneo förgiftade er.
Jag gillar inte att du pratar. Låt bli.
Vill ni bestämma det? Vad ger er den makten?
Jag har många avancerade examina. Hur vågar du tala så här till mig?
Be genast om ursäkt!
Annars?
Vad ska ni göra?
Just det.
Ni gör ingenting.
För ni är bara en rädd,
ynklig liten pojke.
Ni tror att kvinnor stör er syn när ni har blicken fixerad på er nästipp.
Ni är ingen man.
Ni är en fegis.
Ni är en mask.
Jag borde göra oss alla en tjänst och mosa er
som den fega lilla mask ni är.
Ni äcklar mig.
Du har rätt. Jag är en mask.
-En äcklig liten mask. -Tig!
Drick!
Mår vi bra, vicomtesse?
Vi mår bra.
Jag vet inte vad ni vill.
Titta, vänner.
-Va? -Vänner.
-Förlåt. Hon kan vara ganska nyckfull. -Sluta.
Ska jag berätta nåt som kan muntra upp dig?
Jag hällde vinäger i Liciscas mugg.
-Vänner. -Vad?
Vänner.
-Nästan. -Sikta på näsborren.
Vakna! Upp med dig!
-Magnifico! -Jag är fortfarande här.
Hurra!
Hörni, jag har något att berätta.
Kallar du det en kungörelse?
-Hurra! -Bruno!
Nej, jag… Jag har faktiskt en kungörelse. Jag har något att berätta.
Ja!
Släkten!
Jag har en kungörelse.
Jag avskyr min make!
-Ja! -Bu!
Jag älskar den här villan!
Ja!
Jag har en kungörelse.
-Är det inte ganska sent? -Ja.
Tiden går så fort när man är bland glada kamrater.
Vi kanske borde tacka för ikväll.
Jag har en kungörelse. Nej!
Jag håller med den stilige doktorn. Bard, spela en saltarello!
Låt oss dansa medan vi fortfarande lever och mina höfter känns så mjuka.
Snabbare nu.
Snabbare.
Ja!
Låt oss fira vidare någon annanstans.
Sirisco, till Leonardos salong omedelbart.
Salongen? Villan har ingen salong.
Ja, villan har ingen salong.
Jo då, den har en salong.
Kom, mina vänner.
-Kom. -Snyggt!
Den här vägen.
Hallå!
Leonardo vill inte ha gäster här,
men eftersom det är du, Ruggiero, gör vi ett undantag.
Självklart.
Stygging.
Ja.
Åh, Leonardo.
Lite väl stort fikonblad om du frågar mig.
Det vet ni bättre än jag.
Vad är det här?
Vet du inte?
Tja, det var ju synd.
Panfilo, du är skyldig henne en sån.
Nej, jag menar…
…det här.
Det här rummet?
Det här är Villa Santas pärla, Leonardos salong.
Du sa väl att du är en syndare?
Om du verkligen vill synda…
…är det här rätt ställe.
Mina damer och herrar, fyll på era bägare.
Det är dags för en lek.
-Ja! -Vad för slags lek?
-Passatella. -Passatella.
Passatella!
Bara pyttelite.
Hoppas att jag är i den stores lag.
Vänta.
Jag vet att du tänker på mig.
Vad.
Jag vet vad du tänker om mig.
Och i flera veckor har jag velat… försökt säga att du har fel.
Mina handlingar var berättigade. Jag är en gentleman och en utmärkt läkare.
Men sanningen är…
Jag är en charlatan.
Men jag vill bättra mig.
För att kunna vara värdig dig.
Lova mig att när vi båda är i helvetet,
så söker du upp mig.
Visst ser det roligt ut?
Kanske det.
Tänk att vara så fri.
Att leva utan skam eller fruktan för synd.
Varför inte?
-Leva i synd? -Leva fritt.
Män gör det. De beter sig som djur och klarar sig fint.
Det är klassiskt.
Jag kanske vill vara ett djur.
Kanske jag med.
Ja.
För ett fritt liv.
-Har du roligt? -Nej.
Du måste få kräken att ge sig av.
Det vore oförskämt mot våra gäster. Leonardo bjöd trots allt hit dem.
Och de är roliga…
…på ett skrämmande sätt.
Det kvittar vad du tycker. Frun i huset har gett dig en order.
Du måste lyda den.
Säg det själv om du är så mäktig.
Hur vågar du? Din värdelösa, olydiga apa!
Värdelös, minsann?
Jag antar att jag var mycket mer användbar när jag fick dig att skrika varje natt.
Det här är fint.
Jag hoppas att du kastade tärningen.
Nån har fått till det!
Ruggiero!
Okej, så här…
-Allt väl? -Nej.
Allt är dåligt. Jag har fått nog av henne. Ruggiero ska få veta sanningen.
Jag har tänkt på saken. Han kanske inte är rätt lösning.
Han kanske är för vårdslös för våra syften?
Pampinea är en galning. Hon är vansinnig. Så länge hon styr båten är vi dödsdömda.
Men djävulen och hans fyra ryttare äter oss ur huset på några dagar.
De river villan för skojs skull.
Pampinea är tyvärr det minst onda alternativet.
Hon förstör villan. Hon förgör mig.
Jag förstår att det är personligt,
men det fördunklar ditt redan begränsade omdöme.
Jag insisterar på att någon klokare och mer klarsynt får planera det här.
Jag tar hand om det.
Ni har rätt, padrone.
-Ni är klokare än mig. -Än jag.
Bravo, Neifile.
Då så. Jag är padrone. Neifile är vicepadrone.
Ni ber oss om lov att få dricka. Är vi eniga så får ni lov.
Om vi avslår begäran måste vi ange ett skäl.
-Hur är det roligt? -Du ska få se. Vi kan väl börja med dig?
Be om lov att få dricka.
Får jag?
Jag överlåter åt din fromma fru att bestämma det.
Som sagt, han ljuger.
Han betalade en man för att lura mig att tro att Gud älskade mig.
Vilken sorts make gör så?
Men Gud lär oss att älska syndaren
och hata synden.
Så…
Drick, stackars syndare.
Syndare!
Får jag dricka?
Nej. Det är bättre för mattan om du inte gör det.
Sannerligen.
Du är inte sinnebilden av styrka.
Lustigt. Din syster håller inte med.
-Vad sa du om min syster? -Hon tycker att jag är stark.
Hon njuter av min styrka och jag av hennes.
Åh, nej.
Jag fick näsan av mamma.
-Du vill inte det här. -Kom igen, farsan.
Lugna ner er.
Herregud.
Hjälp mig.
Han är död.
Var inte ledsna, mina vänner.
Han dog lycklig medan han spelade musik.
Mycket snabbare och mindre varfyllt än pesten.
Jag lovar er. Han hade tur!
Det är lönlöst.
De är tråkiga och nu avskyr de oss.
-Stämningen är förstörd. -Ja.
-Skickade vi inte efter horor imorse? -Just det. Ja.
De borde vara här när som helst.
Men de har inte varit här förut och känner inte till hordörren.
Hordörren?
Det var en hemlig utgång förut.
Numera används den mest för ingångar.
Oj.
Nu räcker det!
Ruggiero, du måste ge dig av!
Ursäkta?
Äntligen en ursäkt.
Men den är för sen. Du är inte längre välkommen här.
-Du måste genast åka. -Vi har inte för avsikt att ge oss av.
Hororna är på väg. Vi vill inte vara oförskämda.
Ut med er!
Jag förstår att Leo inte kommer hem.
Han har nog insett vilket misstag han gjorde
när han gifte sig med en elak hagga.
Tig, din fähund!
Frun i huset har bett dig att gå, och det ska du göra!
Jaså, jag är en fähund?
Det är ironiskt när det kommer från en klängig liten häxa.
Din illaluktande, gamla, rynkiga drummel.
Försvinn härifrån och hitta någon annan att snylta på.
Lorenzo, den här uppkäftiga tjänsteflickan har sårat mig.
Vad ska vi göra?
-Lära henne lite hyfs. -Ja, vi borde lära henne lite hyfs.
Misia!
Nej! Bort från mig! Misia!
Hjälp! Bort från mig!
Nej!
Tveka inte, Lorenzo. Lär henne en läxa.
-Pampinea! Hjälp! -Lär henne lite hyfs.
Släpp henne! Hon är en dam!
Släpp henne!
-Subban har blivit galen. -Jag är inte galen.
Jag är inte galen!
Hon är signora Filomena
av huset Eduardo, Leonardos kusin.
Hon är din släkting.
Jag är hennes tjänarinna, Licisca.
Det är sant. Jag svär.
Vi reste tillsammans, men sedan skedde en olycka.
Jag trodde att hon var död.
Och när jag kom hit
tog jag hennes namn.
Men det är bara lögner.
Jag är bara Licisca, hennes tjänarinna.
Hon är signora Filomena och hon ska behandlas därefter.
Vilken historia.
Vartenda ord är sant.
Sätt ner mig, ditt odjur!
Lorenzo, sätt ner henne.
Sätt ner henne. Om det är sant är hon släkt.
Vilken fascinerande liten samling det här är.
Lögnare, bedragare,
förgiftare, smickrare.
Ett gäng skurkar som gömmer sig i min kusins hus i hans frånvaro.
Och var i hela världen är han?
Du har rätt. Leonardo köper inte glas.
Han besöker sin favorithora på hennes dödsbädd.
En kvinna vid namn
Belfiore.
Efter din inbjudan hörde han om hennes sjukdom och reste för att träffa henne.
Sirisco berättade det, och…
Vi ljög i ett försök att undanhålla det från hans hustru.
Som ni ser har havandeskapet gjort henne känslosam.
Jag beklagar, vicomtesse.
Belfiore, säger du?
Hon måste vara ny.
Vad ska jag göra med de här två?
Jag föreslår exil.
De är bedragare, som du sa. Det är farligt att dela lya med rävar.
Jag instämmer.
-Deras förräderi är ett hån. -Det är hennes fel.
Ni ljög för oss i veckor, båda två.
Det går inte att lita på er igen.
En av dem tillhör släkten…
…men jag vet inte längre vem.
Jag ska skona era liv,
men ni lämnar egendomen genast.
Om ni återvänder har vi inget annat val än att döda er.
Gå er väg.
Seså.
Ut.
Ut med er.
-Ut. -Nej.
-Hör ni vad han säger?
Ut med er.
Tack och lov att det löste sig.
Ruggiero!
Lyssna inte på Pampinea, hon ljuger. Jag har bevis.
Hon är inte gift med Leonardo. De träffades inte ens.
Han dog av pesten innan någon anlände.
-Leonardo… -Nej.
Barnet hon bär är inte Leonardos. Hon har ingen rätt till den här villan.
Det var därför du bjöds hit. Villan är din. Du står på tur.
Så jag ber dig, ta den och befria oss från hennes galenskap!
Du…
…högg av min kusins huvud?
Nej, det lossnade.
Jag tänkte ta med hela kroppen, men han var svår att lyfta.
Under tiden lossnade huvudet och…
Guldkant, tänkte jag. Bärbart och effektivt, så…
Ut ur villan.
Va?
Gudflickan kan stanna om hon vill.
Doktorn också.
Resten ska ut.
Om de vägrar att gå,
döda allihop.
Dags att gå.
Kom igen. Pampinea, sätt fart. Rör på påkarna.
Ut!
Misia!
-Jag kom som en drake. -Nämn det aldrig, mask.
-Ut! -Vad är det här? Ska de se på?
-Var tyst och gå. -Va? Varför?
-Gå! -Herregud!
-Sätt fart! -Kom igen.
-Snabbt. -Försiktig.
Vi måste vara försiktiga.
-Mot ängarna! -Hjälp!
Hjälp, jag är svårt skadad.
Vilka är de?
Bra. Hororna är här.
Hej!
Är ni horor?
Och ni går genom min huvudentré?
Ja.
Kom igen, in med er.
Håll er varma, raringar.
Kom nu, Gudflickan.
Neifile, vad gör du?
Vad gör vi nu?
Undertexter: Lisbeth Pekkari