Et kertonut, joten en voinut tietää. -Luulin sen olevan ilmiselvää.
Minähän tarjouduin tuon tuosta oikomaan miehen takkia.
Siinä sinä nuuhkit hänen niskaansa,
ja minä vain laskin kynttilöitä kuin mikäkin hölmö.
Olisit varmasti saanut hänet. Hän taitaa pitää miehistä.
Sinä olisit saanut veljeni, jos olisit halunnut.
Guidotto oli turhan hoikka minun makuuni.
Olisin silti halunnut.
Eli…
Mitä tehdään tänään?
Tahdon vain jutella.
Kaikesta.
Misia.
Apua.
Taidan tarvita apua.
Haluatko kertoa, mitä täällä tapahtui?
Heikko sydän lienee syynä.
Ja nenäverenvuoto. -Jos et kerro, oletan pahinta.
Sanoin jo, ettei kyse ole rutosta. -Tarkoitin murhaa.
Hän pyrki pakoon.
Teitkö tämän lojaaliudesta emäntääsi kohtaan?
Kyllä.
Lojaalius, joka murenee vaikeuksien edessä,
ei ole aitoa lojaaliutta.
Misia!
Katso, mitä olet tehnyt. Katso.
Itse kutsuit hänet tänne.
Sinä sait tämän aikaan.
Näin ei olisi käynyt, jos olisit antanut Pampinean hallita.
Pampinea on demoni!
Jestas! -Älä puhu ystävästäni noin!
Vai ystävästä! Pidätkö häntä ystävänäsi?
Katso, mitä ystäväsi pani sinut tekemään!
Ystävä saa toisen tuntemaan itsensä hyväksytyksi ja hyväksi.
Saan sellaisia asioita Pampinealta.
Et tunne häntä niin kuin minä tunnen. -Tunnen hänet kyllä varsin hyvin.
Olet mustasukkainen. -Paratkoon.
Koska Pampinea pani sinua, mutta ei rakasta sinua.
Ei tietenkään rakasta. Tehän olette kuin yö ja päivä.
Et ole vain rahvasta,
olet myös typerys. Pelkkä hölmö.
Pystyisikö hölmö hoitamaan tätä kartanoa 15 vuoden ajan?
Pystyisi. Sinä olet todiste siitä.
Huomio, kaikki te kiittämättömät!
En palaa tähän kirottuun kartanoon enää koskaan!
Kuulitteko?
Olette hirviömäisiä sikoja kaikki tyynni!
Paitsi sinä, Matteuzzo. Sinä olet oikea enkeli.
Mikä paavi olen?
Johdin jokseenkin laiskasti toisen lateraanikonsiilin.
Eläkeiän saavutukseni jäivät vähäisiksi.
Puolustit kuitenkin Rooman asemaa paavillisena keskuksena -
ja vastustit Ludvig VII:n typeryyksiä.
Silti epäonnistuin
In nomine Patris et Filii -…et Filii
Et Spiritus Sancto -Et Spiritus Sancti
Sancto? -Niin.
Se on Sancti.
Lauloimme aina Sancto. -Emmehän.
Kyllä lauloimme. Pitkänä ja matalalta.
Sancto
Minä sain nätin! -Minäpä!
Sinä olet teistä se nätti. -Olemme molemmat!
Antaudu!
En antaudu tuollaiselle rumilukselle. -En ole ruma, vaan kiinnostavan näköinen.
Voih! Mihin jalkani katosivat?
Katkaisin ne! -Eikä! Nyt olen pelkkää…
Tähtipölyä.
Ei! Hyvä.
Älä liiku.
Pysy aloillasi.
Voisit ensi kerralla lyödä vähemmän häijysti.
Jos haluat olla häijy, vältä päätä, sillä sen sisällä ovat aivot.
Miksi seurasit minua? Näkikö joku?
Väijyin sinua niin kuin kokenut metsästäjä väijyy uljasta peuranaarasta.
Oli pakko. Miten muuten voisin tunnustaa rakkauteni?
Rakkauteni!
Myöhästyin. Olet jo alkanut lisääntyä toisen miehen kanssa.
Ei ole toista miestä. Hän kuoli.
Synnytyksessä.
Sehän on fantastista.
Voin siis määrätä…
Määrään, että saan sinut vielä.
Olet rakkauteni kohde.
Ja olen lähes varma siitä, että lopulta -
opin rakastamaan outoa, vaitonaista lastasi.
Stratilia, täytyyhän sinun rakastaa minua sydämelläsi -
niin kuin rakastat kehollasi.
Oletteko pussailleet?
Intohimoisesti.
Vaistojemme karkea ilmenemismuoto on tosiaan varsin hupaisa.
Riittää jo ilveily. Menen töihin. Sinun on levättävä, jotta toivut.
Jacopo isännöi sillä välin.
Muista, että aatelisten tapaan tämä mies toimii aina itsekkäästi tai tyhmästi.
Yleensä sekä että. Palaan pian.
Kuten tahdot, Stratilia.
Oikeasti olen fiksu.
Testaa vaikka kysymällä Herodotoksesta. -Kuka Herodotos on?
Nyt pääset nauttimaan. Istu alas.
Typerät vaatteet!
"Minä olen Panfilo. Rauhoitutaanpa nyt.
Vaimoni on hyvin hurskas. Rakastaa Jumalaa enemmän kuin minua."
Varakreivitär.
Hyvää matkaa mutakasaan!
Saanko tulla sisään?
Toivottavasti pulut paskovat rääsyjesi päälle!
Misia.
Mitä teette? -Autan Panfiloa.
Siis autatte? -Niin.
Helpotan hänen lähtöään toimittamalla tavarat ulos.
No?
Ruggiero ei kiusaa teitä eikä kallisarvoista pienokaistanne.
Ei enää.
Olette turvassa.
Luojan kiitos.
Vihdoin voin rentoutua.
Pyydän pennitöntä Panfiloa kamaline vaimoineen -
poistumaan tiluksilta välittömästi. Emme edes tulleet toimeen.
Entä padrone Tindaro?
Pidän miehisestä mielen voimasta. Lisäksi hän on yhä naimaton.
Tindaro saa jäädä.
Mitä? Onko jokin hätänä?
Miksi aina pitää olla jokin hätänä?
Ei tässä mitään. -Kerro nyt.
Kaipa…
Kaipa oloni on vain hieman…
outo.
Siis sen -
murhan takia.
Murhan?
Niin.
Voi, kultaseni.
Ei.
Kultaseni.
Ei se ollut murha. -Ei.
Se oli itsepuolustusta Saatanan kätyriä vastaan.
Pahuuden ruumiillistumaa. -Ei se…
Muita vaihtoehtoja ei ollut.
Teit sen, mitä täytyi.
Tekosi osoitti suurta rakkautta minua kohtaan.
Suurinta, mitä olen saanut kokea.
Leonardon rakkauden lisäksi tietenkin.
Tietenkin.
Misia-kultaseni.
Meidän ei tarvitse ajatella tätä asiaa enää koskaan.
Katsokaamme eteenpäin.
Kohti tulevaisuuttamme -
tämän lapsen kanssa.
En tarvitse aviomiestä.
Minulla on sinut. -Teillä on minut.
No niin.
Kylpyni.
Unohdin kokonaan! Olinpa hupsu!
Missä se kylpyöljy onkaan?
Hyvät herrat, pyydän armoa.
Me viattomat maitotytöt olimme vain kävelyllä.
Vapauttakaa meidät.
Luuletko, etten muista sinua? Ei sitä raivohulluutta voi unohtaa.
Tuntuu kuin siitä olisi vain viikkoja.
Kardinaali Agnolo ei ollut pyhimys, mutta meillä oli toimiva systeemi.
Me opetettiin hänet ryöstelemään.
Hän opetti meidät hyväksymään, että Jumala on meidät hyljännyt.
Tunnetko nuo? -En varsinaisesti.
Tapoin yhden heistä. Noiden toverin.
Unohdin koko asian. -Samoin.
Tapa nuokin.
Hyvä on. Sinun pitää auttaa.
Mitä? Olen kunnollinen nainen.
Ei käy. -Harhauta heitä jotenkin.
Astuin mehiläisen päälle.
Näyttääpä pahalta!
Hiljaa siinä! -Enkä ole!
Kärsin kauheista kivuista. Katsokaa vaikka itse.
Ei näy mehiläistä. -Syypää pakenee aina paikalta.
Vahdi sitä toista. -Vahdi itse. Tahdon katsoa jalkaa.
Irti minusta!
Ratsumiehiä!
Munkkiritarit! Mainiota! -Ketkä?
Heidät me haluttiinkin nähdä. Tervehdys! Meillä on vankeja…
Ei! Tämä on erehdys!
Meidät tapetaan. Tee jotain!
Voimme mennä ihan minne tahansa, Matteuzzo.
Onneksi olet kanssani.
Mennäänkö uimaan?
Tykkäät siitä varmasti. Mennään! Matteuzzo!
Ai että. Mahtavaa.
Nautitaan täysillä.
Tule veteen, ystäväni!
Hyvä. Toivoinkin, että lähtisit!
Älä sitten rakastu!
Ole vapaa kuten minä!
Olen vapaa!
Hyvä luoja! Et ole kuollut.
Lopeta!
Älä koske minuun! -Tuo ei auta.
Sirisco. Minä tässä, Arriguccio.
Toimitin kartanoon lannoitetta.
Arriguccio.
Ystävä.
Oletko eksyksissä?
Josko haettaisiin tavarasi?
Sopiiko, ystävä?
Miten maatilallasi menee?
Maantierosvot polttivat sen. -Ikävää.
Muuten voin hyvin.
Aivan. -Mitä kartanoon kuuluu?
Se ei ole entisensä. Sen on vallannut ahneuden myrkky.
Ja povekas punapää.
Entä varakreivi Leonardo?
Hän on poissa.
Hän vaikutti kunnon mieheltä. -Ei nyt ehkä, mutta ystävä hän oli.
Ruttoko?
Maailma tuntuu joskus yksinäiseltä. -Julma paikka.
Minun oli pakko syödä aasini.
Olen kivisen puron päässä, jos joskus kaipaat kuuntelijaa.
Tai ystävää.
Niin… En kuitenkaan voi palata kartanoon.
Lähden ehkä Venetsiaan.
Ei rutto voi kestää ikuisesti. -Riittävän pitkään silti.
Jotta ehdit lasilliselle.
Loistava ehdotus.
Arriguccio!
-Olet ollut poissa liian kauan.
Luulin löytäneeni joesta vainajan, mutta onneksi kävi parempi tuuri.
Toivottakaa tervetulleeksi vanha ystäväni Sirisco.
Leonardo-herran tilanhoitaja.
Kiitos paljon. Onpa täällä iloisia kasvoja.
Oikein mukava tavata. Kuka on paikan pomo?
Ei kukaan.
Eikö?
Jopas.
Erikoista tuntea tällaista yhteyttä ventovieraisiin.
Iloitse, veli hyvä. Tänne sinä kuulut.
Tervetuloa, Sirisco. -Käy istumaan.
Pitele gladiusta tällä tavalla.
Kuvittele toiseen käteen scutum.
Ensin etummainen jalka, sitten takimmainen.
Sitten isket ja tuikkaat!
Ota aloitusasentoni.
Siis näinkö?
Ei! Ei noin. -Entä näin?
Lopeta! En opettanut tuollaista tekniikkaa.
Liikehdit lupaavasti, mutta väärin.
Luotaantyöntävä pituutesi kenties selittää sen.
Pituutesi ei ole oma vikasi. Eikä kokemattomuutesi.
Eikö?
Oletko edes pidellyt oikeaa miekkaa?
Entä varsijousta?
Nuijaa? Salkosapelia?
Kolmikärkeä?
Kultaseppelettä? -En.
Runsaudensarvea? -En.
Oletko syönyt eksoottisia hedelmiä? -En.
Entä oletko nähnyt freskoja? Kaikkien pitää nähdä kunnon fresko.
Onpa elämäsi ankeaa. Mikset asu kartanossa? Tilaa on riittämiin.
Äiti sanoo, että aateliset vihaavat meitä. Hän ei päästä minua sinne.
Tämä aatelinen ei vihaa sinua.
Oletko maistanut sahramia? Se on kallista ja hyvin maukasta.
Sinun vuorosi.
No…
En ole kai koskaan oikein uskonut Jumalaan.
En ole itsekään ollut Hänestä aina täysin varma.
Etkö? -En löytänyt vastauksia.
Vaikka yritin kaikkeni ja etsin kaikkialta.
Mutta nyt uskon, ettei tärkeintä ollutkaan löytää vastauksia.
Vaan se, että sain jakaa etsinnän sinun kanssasi.
Hyvä herra, tämä on erehdys.
Olemme vain kaksi maitotyttöä kävelyllä.
Teenkö taas mehiläistempun?
Katso.
Voi taivas.
Onko teillä kuuma? Lämpöä? Onko kipua, särkyä tai hämmennystä?
Oletteko viettäneet aikaa kissojen tai saksalaisten kanssa?
Emme. -Onko pahoja unia? Pierettääkö?
Mitä on tekeillä? Voitko auttaa meitä?
Kukaan ei voi auttaa.
Merkkejä ei näy.
Tuokaa tänne!
Päivää, herra.
Hyvää iltapäivää.
Hiljaa!
Astukaa eteenpäin.
Mistä tulitte, lapseni?
Olimme eräässä kartanossa, mutta ilkeät roistot sieppasivat meidät.
Ilman miestenne saapumista olisimme menettäneet henkemme.
Olemme todella kiitollisia heidän avustaan.
Vai kiitollisia?
Kyllä vain.
Jumalan kasvojen edessä ei tule valehdella.
Mutta tarkoituksemme ei ole satuttaa teitä vaan pelastaa teidät.
Nämä ritarit työskentelivät ennen palkkasotureina Genovassa.
Kun maksut tyrehtyivät, uskollisuuskin loppui.
Teidän laillanne hekin eksyivät, mutta Jumala näytti heille uuden polun.
Uskomme vakaasti Jumalan suunnitelmaan.
Samoin me. -Kas.
Ikävä kyllä kirkko ja papisto luistivat suunnitelmasta.
Siksi Jumala langetti rangaistuksen. Mutta toivoa on.
Ritarikunnallamme on tarvittava miesvahvuus, aseistus -
ja ruton myötä myös tilaisuus -
muovata uudenlainen yhteiskunta, joka perustuu hurskauteen ja kuriin.
Toteutamme Jumalan suunnitelman ja luomme maailman,
jossa selviytyvät ne, jotka elävät Jumalan hurskaudessa.
Tuo oli kelvoton.
Hän tuli tänne aatelisena, joka ei katumusta tuntenut.
Ja katsokaa häntä nyt. Me puhdistimme hänet.
Mikä helpotus kuulla sananne. -Niin.
Olemme toki aatelisia,
mutta saimme tarpeeksemme kanssasäätyläistemme synneistä -
ja loputtomasta ahneudesta, joten pakenimme.
Tekikö ahneus heistä vauraita?
Teki, mutta se vauraus on myrkyllistä.
Sanoimme: "Pitäkää te vain hieno kartanonne ja vaurautenne.
Meistä tulee seksittömiä nunnia."
Vai että hieno kartano.
Ei se kovin hieno ollut. -Oli se.
Ahnaiden aatelisten vauraus voi auttaa meitä pyrkimyksissämme.
Missä se kartano sijaitsee?
Täältäkö?
En enää muista. -Kerrotte kyllä aikanaan.
Jos tahdotte ansaita vapauden.
Viekää heidät rankaisuselliin. -Odottakaa.
Licisca tappoi mädän kardinaalin Jumalan puolesta.
En tappanut. -Kyllä tapoit.
Kardinaali Agnolo edusti mainitsemaanne kelvotonta papistoa.
Hän yritti maata naisen väkisin, mutta Licisca puhdisti hänet kuoliaaksi.
Se on hyvä asia.
Tapoitko kardinaalin?
Jumalan puolesta.
Tuomitsen teidät kuolemaan.
Suurin iloni on jakaa nämä herkut kanssasi, rakkaani.
Ja vauvan kanssa.
Enää mikään ei voi estää meitä.
Sinut on saarrettu! Antaudu!
Pyhä Julianus paratkoon, mitä sinä teet? Tämä on hattuhuoneeni.
Kas, Pampinea. Vahdin lasta hänen äitinsä puolesta.
Hän ei tiedä sodankäynnistä mitään, mutta oppii rivakasti.
Tervehdi, Jacopo. -Mitä?
Hän on Stratilian äpäräpoika ja varsin etevä väijymisessä.
Jacopo, paljasta itsesi.
Aioin hyökätä sotavaunuilla. -Olisin veikannut maljakkoa. Ovelaa.
Onko hän Stratilian lapsi?
On, mutta hänestä ei saa puhua. Hän asuu metsässä. Lehtolapsi.
Tervehdi, Jacopo.
Leikittekö sotaa?
Jacopoa kiinnostaisi varmasti salissa oleva roomalaiskyrassi.
Onko se aito? -Sinä olet asiantuntija.
Vahdin Jacopoa, kun haet sen.
Palattuani puolustan itseäni kuolettavilta iskuiltasi.
Nämä ovat vain poikien hupailupuheita.
Tahtoisitko herkkuja, lapsikulta?
Voi sinua raukkaa.
Taidat olla nälissäsi.
Mikään ei ole ilmaista.
Mitä haluat? -Minulla on pari pientä kysymystä.
Herkku per vastaus, käykö? -Käy.
Kuka on isäsi?
En tiedä. Herkku, kiitos.
Etkö ole tavannut häntä? -En.
Eikö äitisi ole maininnut mitään nimeä? -Ei.
Tiedätkö isäsi ulkonäöstä mitään?
Kerran äiti sanoi, että muistutan häntä.
Kerran…
Entä onko hän rikas vai köyhä? Tiedätkö mitään?
Hän on huoria jahtaava lurjus.
Luojan kiitos.
Isäsi kuulostaa kamalalta ihmiseltä.
Ei hän ole kamala. Hän ei vain tahtonut meitä kartanoonsa.
Kartanoonko?
Jacopo on Leonardon poika.
Kuka Jacopo on? -Lapsi tuossa huoneessa.
Mitä?
Teidän Leonardonneko? -Ja kokin.
Onko hän piilotellut poikaa?
Pidä poika täällä. Menen heidän kotiinsa metsään.
Odottakaa nyt. Miksi te sinne menisitte?
Ette voi mennä sinne yksin. -Tutkimaan.
Kokki on voinut viedä Leonardolta jotain noituakseen tämän.
Ehkä hän pitää Leonardoa elossa inhottavassa murjussaan.
En kyllä usko. Mehän näimme Leonardon pään vierivän pöydällä.
Misia! Pahuuden voimat eivät tottele luonnonlakeja.
Mutta ystävä hyvä, yritetään nyt rauhoittua.
Kiihtymys ei ole hyväksi lapselle.
Lapselle…
Misia, etkö ymmärrä? -En.
Jacopo on se lapsi.
Tarkoitin kohdussanne olevaa lasta.
Ei sellaista ole.
Ette olekaan raskaana. -Vuotoni tuli.
Mutta tiesin lapsesta, eikö totta?
Jumala ohjasi minua oikealle polulle. Meitä.
Hän on osoittanut meille tien.
Mitä? -Ja Villa Santan todellisen perijän.
Sirisco. Kerro meille, miten päädyit lähtemään kartanosta.
En ole kummoinen tarinaniskijä. -Kukaan meistä ei ole kummoinen missään.
Mutta vaikutatte tyytyväisiltä. Pidätte toisistanne.
Jaamme resurssit ja pidämme yllä hyvää henkeä.
Upeaa. -Moni on kuollut. Ja tulee kuolemaan.
Pyrimme silti keskittymään hyviin asioihin.
Nauttisitko kanssamme illallisen, Sirisco?
Oikein mielelläni. Voisin syödä kokonaisen kinkun.
Kiitos. Onpa isot lautaset.
Mainiota.
Tämäkö on illallinen? Ei kalaa eikä juustoa?
Ehdin jo unohtaa juuston.
Tehän näette nälkää. -Kyllä, näemme nälkää.
Älkäämme vaivatko vierasta vaikeuksillamme.
Jaamme kaiken kanssasi. Aloitetaanko? -Kyllä.
Ei tämä tällainen käy päinsä.
Rukoilemme aina ennen ateriaa.
En tarkoittanut rukousta, sinä tavattoman epäitsekäs mies,
vaan tätä koko tilannetta.
Te laupiaat kärsitte, mutta kartanossa julmurit syövät juhla-aterioita.
Mitä tarkoitat? -Ansaitsette parempaa.
Kartanossa on mukavuuksia. Yltäkylläisesti ruokaa.
Tynnyrikaupalla viiniä.
Ei nostateta toiveita. -Minä järjestän tämän.
Minä, Sirisco, voin järjestää asian puolestanne.
Tietysti se porukka sanoo: "Ei, mene pois. Tämä ruoka on meidän."
Miten niin muka? Kuka teki Pampineasta päällikön? Tarvitaanko päällikköä edes?
Emme tiedä.
Kuulkaa. Vannoin, etten enää palaisi Villa Santaan.
Sitten löysin todelliset ystäväni, ja aion todellakin palata.
Jos hienostelijat eivät jaa omastaan, tulkoot tänne syömään sammakkoa.
Lähtekäämme. Tulkaa kanssani.
Johdatan teidät sinne, ja laulan matkalla. Tulkaa!
Kas näin meil' suunnitelma on Niin upea, hieno ja verraton
Kas näin… Tulkaa!
Vannon, että kadun! Ei!
Miten teet sen?
Minkä? -Miten voit olla niin urhea?
Toimit vapautuneesti, kuin irti maasta.
Etkö pelkää kuolemaa?
Eduardon kuoleman jälkeen -
en enää pelkää.
Rakastin häntä.
Samalla olin kuitenkin sidoksissa häneen.
Hänen kuoltuaan ne siteet katkesivat.
Ja nyt…
Nyt minä vihdoin näen.
Näen asioiden toisen puolen.
Rauhan ja tyyneyden, jonka kuolema tuo.
Tämä puoli…
Tämä on helvetti.
Jos lähtisin täältä,
mistä lopulta edes luopuisin?
Anteeksi, että työnsin sinut sillalta.
Leipä oli tosiaan sinun.
Ehkä ansaitsin silti palasen.
Rakas Jumala, kun tulen luoksesi…
No niin. Nyt nuo kaksi.
Minun pitää kertoa yksi asia. -Antaa olla.
Saatat vihastua, mutta et joudu elämään vihasi kanssa kauan.
Mikä asia?
Et tuntenut äitiäsi, mutta isäni tunsi hänet hyvin.
He olivat rakastavaisia ja saivat tyttären.
Sinut. Olemme siskoksia.
Siskoksiako?
Teloita heidät.
Pyydän armoa. Sierainta vain vähän kutitti.
En ole sairas.
Ei!
Tee työsi, tohtori.
Tänne sieltä.
Takaisin!
Vuoronne koittaa vielä.
Hoida homma. Minä en ryhdy moiseen.
Nyt! -Pysäyttäkää nuo!
Ala tulla, typerys! -Ottakaa minut mukaan!
Sinut on pakko viedä kartanoon. -Ei.
En palaa sinne. -Dioneo voi auttaa sinua.
Ei siellä ole minulle mitään. -Jos et huoli apua, sinä kuolet.
Et saa kuolla, sillä haluan pitää sisareni.
Sopiiko? -Et sinä ole mikään sisar.
Mennään. -Hei!
Seis!
Täällä taas.
Sain napattua lähes kaiken tarvittavan,
mutta ruokakomerosta täytyy etsiä lisäaineksia.
Mitä sinä täällä teet?
Poikasi kertoi, että majailette tiluksillani ilman lupaani.
Tulin tarkistamaan asumuksen laadun, ja löysin kaikenlaista.
Nämä ovat noidan tarvikkeita.
Sinä olet noita.
Vai olen minä noita?
Olet. Viettelit talon isännän ja synnytit hänelle perijän -
käyttäen mustaa magiaa.
Veit sen, mikä kuului minulle.
Missä Jacopo on?
Leonardo ei olisi sallinut lapsensa asua tällaisessa läävässä.
Tästedes -
Jacopo saa nauttia ansaitsemastaan ylellisestä elämästä.
Missä poikani on, senkin harhainen akka?
Asiasi on hoidettava kuntoon.
Huomista ja tulevia päiviä varten.
Neifile, älä puhu tuollaisia.
Mene sopimaan asiat Ruggieron kanssa.
Ansaitset omistaa kartanon. -En voi jättää sinua.
Saan lohtua tiedosta, että tulevaisuutesi on turvattu.
Mene. -En. En voi.
Pidän itseäni terävänä mieleltäni.
Älykkäänä.
Oikeasti en ole.
En ole mitään.
En ole mitään ilman sinua.
Oma Panfiloni.
Olet oikeasti älykäs.
Näet kaiken kirkkaasti.
Luota silmiisi.
Luota itseesi.
Mene nyt ottamaan paikkasi.
Meidän tähtemme.
Ruggiero, Neifile pyysi…
No…
Jacopo!
Hidasta, noita! -Jacopo, olen tulossa!
Jacopo! -Päivälliskengillä on vaikea juosta!
Tuki turpasi! -Haiset tänne asti!
Jacopo! -Hidasta!
Äiti, olen täällä ylhäällä! -Olen tulossa!
Vauhtia on liikaa tuollaiselle luuskalle. -Olen tulossa!
Misia! -Jacopo!
Apua. -Jacopo! Senkin akka!
Hiljaa, huora! -Jacopo!
Irti minusta, mielipuoli! Jacopo! -Kuulen äänesi. Olen täällä!
Rakkaani, miten meni? Luovuttiko hän kartanon sinulle?
Kyllä vain.
Hän teki sen ilomielin.
Hän toivotti sinulle kaikkea hyvää.
Todellako? -Kyllä.
Hän iloitsee puolestamme.
Oikea ihme.
Valehteletko sinä?
En.
Minun täytyy nousta. -Älä, Neifile.
Olet liian heikko. -En ole!
En voi olla. Täytyy hoitaa asioita!
Mitä minulle tapahtuu?
Panfilo.
Rakastan sinua.
Minua pelottaa.
Ruggiero ei saa nähdä meitä.
Haluatko jutella? -Mitä?
Sitä vain, että jos haluat puhua siitä…
Siitäkö, että tiesit meidän olevan siskoksia,
mutta päätit silti kohdella minua kuin roskaa vuosikausien ajan?
En ehkä halua puhua kanssasi enää ikinä.
Kuvottaa katsoakin sinua.
Jacopo, tuon upeita juttuja!
Opetan sinulle testudon. Se tarkoittaa kilpikonnaa.
Ette voi tehdä näin! -Voin tehdä, mitä tahdon.
Älä kiemurtele. -En ole noita.
Niin noidat aina sanovat. Tiedän, että sinä aiheutit ruton.
Sinä olet syypää rakkaan Leonardoni kuolemaan.
Et edes tavannut koko miestä, seinähullu ämmä!
Ja vasemmalla näette nyt kartanon.
Hei! Filomena ja Licisca. -Hän on Filomena.
Aivan. Tässä ovat uudet ystäväni. -Hauska tavata. Olen…
Mitä? -Tulkaa.
Hiljaa!
Kautta suurimpien sotapäälliköiden, mitä teette tyttöystävälleni?
En ole tyttöystäväsi.
Tindaro, hän noitui sinut samoin kuin aiemmin Leonardon.
Misia, näytä ne irvokkaat esineet.
Päästäkää hänet. -Hänet poltetaan, koska hän on noita.
Ei hän ole noita.
Hän on tuleva säätyläisnainen.
Stratilia,
suotko minulle kunnian saada sinut vaimokseni?
Mitä? En!
Hiljaa! -Irti emännästäni!
Ääliö.
Jumalan nimeen!
Mikä sinua vaivaa? -Ei mikään!
Apua! -Auttakaa!
Varokaa kuumaa tulta!
Äiti!
Auttakaa häntä!
Laskekaa alas.
Olen kunnossa. -Ei ihmisiä voi polttaa!
Misia.
Hän on poissa.
Neifile on kuollut.
Tuo hirvittävä nainen on syypää kaikkiin onnettomuuksiimme.
Hän jos joku on noita.
Minäkö? En.
Ettekö kuulleet, mitä sanoin? -Misia…
Katsokaa minua!
Tekstitys: Heidi Mäki