‫- דקמרון -‬
‫אף פעם לא אמרת לי,‬ ‫אז איך הייתי אמורה לדעת?‬
‫חשבתי שזה ברור.‬
‫כל הזמן הצעתי לסדר את הבגד שלו,‬ ‫מה עוד יכולתי לעשות?‬
‫עמדת שם, הרחת את העורף שלו,‬
‫בזמן שאני ספרתי את הנרות כמו מטומטמת.‬
‫אני בטוחה שהיית יכול לכבוש אותו.‬ ‫אני חושבת שהוא נהנה מגברים.‬
‫גם את היית יכולה לכבוש את אחי,‬ ‫אם היית רוצה.‬
‫גוידוטו היה קצת רזה בשבילי,‬
‫אבל הייתי רוצה.‬
‫אז…‬
‫מה נעשה היום?‬
‫אני רק רוצה לדבר.‬
‫על הכול.‬
‫מיסיה?‬
‫עזרה.‬
‫אני חושבת שאני זקוקה לעזרתך.‬
‫את רוצה לספר לי מה קרה פה?‬
‫כנראה שהייתה לו בעיה בלב.‬
‫ודימום מהאף.‬
‫אם לא תספרי לי מה קרה, אניח את הרע ביותר.‬
‫אמרתי לך שזה לא הדבר.‬
‫התכוונתי לרצח.‬
‫הוא ניסה לברוח.‬
‫זה מתוך נאמנות אליה?‬
‫כן.‬
‫כי נאמנות שנעלמת כשהמצב נעשה קשה היא…‬
‫היא בכלל לא נאמנות, אז…‬
‫מיסיה!‬ ‫-כן.‬
‫תראי מה עשית.‬ ‫-לא!‬
‫תראי מה עשית. תראי.‬ ‫-לא.‬
‫אני צריך שתראי!‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫אתה זה שהזמין אותו.‬
‫אתה גרמת לזה לקרות.‬
‫ואם היית רוצה אותו בחיים,‬
‫יכולת פשוט לתת לפמפינאה להישאר אחראית!‬
‫פמפינאה היא שד!‬
‫אלוהים!‬ ‫-אל תדבר ככה על חברה שלי!‬
‫חברה שלך?‬
‫את חושבת שהיא חברה שלך?‬ ‫תראי מה חברה שלך גרמה לך לעשות!‬
‫תראי!‬
‫חברה נותנת לך תחושה של שייכות, מיסיה.‬
‫של טוב.‬
‫היא נותנת לי את כל הדברים שאמרת עכשיו.‬
‫כן. אתה פשוט לא מכיר אותה כמו שאני מכירה.‬
‫אני מכיר אותה טוב למדי. טוב למדי.‬
‫אתה מקנא.‬ ‫-אוי, אלוהים!‬
‫אתה מקנא כי פמפינאה זיינה אותך,‬ ‫אבל לא אהבה אותך.‬
‫אבל ברור שהיא לא אהבה אותך.‬
‫זאת אומרת, תראה אותה ותראה אותך.‬
‫אתה לא סתם איכר.‬
‫אתה אידיוט.‬
‫אתה טיפש.‬
‫ניהלתי את הווילה הזאת 15 שנה.‬ ‫טיפש יכול לעשות זאת?‬
‫אתה הוכחה לכך שטיפש יכול לעשות זאת.‬
‫שימו לב, כל כפויי הטובה!‬
‫לעולם לא אחזור שוב לווילה האומללה הזו!‬
‫אתם שומעים אותי?!‬
‫כולכם חזירים מפלצתיים!‬
‫לא אתה, מטאוצו. אתה מלאך מושלם.‬
‫איזה אפיפיור אני?‬
‫ניהלתי בעצלות את ועידת לטראנו השנייה.‬
‫לאחר פרישתי השגתי מעט.‬
‫אבל דאגת להישמרותה של רומא כמרכז אפיפיורי,‬
‫והתנגדת בעקביות‬ ‫לפעולותיו המטופשות של לואי השביעי.‬
‫אבל עדיין נכשלתי‬
‫בשם האב, הבן‬ ‫-הבן‬
‫ורוח הקדושה.‬ ‫-ורוח הקודש.‬
‫"קדושה"?‬
‫קדושה.‬
‫קודש. רוח הקודש.‬
‫קדושה. תמיד אמרנו "קדושה".‬ ‫-לא נכון.‬
‫כן נכון. "קדושה." שרנו את זה‬
‫בצורה ארוכה ובקול נמוך.‬ ‫-קדושה?‬
‫קדושה.‬ ‫-שה…‬
‫קדושה…‬ ‫-קדושה…‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-תפסתי את היפה!‬
‫לא, אני תפסתי אותה!‬ ‫-אבל את היפה, נכון?‬
‫שתינו יפות.‬
‫עכשיו היכנע לי!‬
‫לעולם לא! אמות לפני שאיכנע לפרצופך המכוער.‬
‫אני לא מכוער. המראה שלי מעניין.‬
‫אוי, לא! איפה הרגליים שלי?‬
‫כרתי אותן!‬ ‫-אוי, לא!‬
‫צומצמתי ל…‬
‫אור כוכבים!‬
‫לא! כן.‬
‫אל תזוז.‬
‫אולי בפעם הבאה‬ ‫תוכלי להכות אותי קצת פחות ברשעות?‬
‫אבל אם את חייבת להיות רשעית,‬ ‫אל תפגעי בראש, מפני ששם שוכן המוח.‬
‫למה עקבת אחריי? והאם מישהו ראה אותך?‬
‫ארבתי לך כמו שצייד מנוסה‬ ‫אורב לאיילה מלכותית.‬
‫לא הותרת לי ברירה.‬
‫איך עוד הייתי יכול להתוודות על אהבתי?‬
‫אהבתי!‬
‫לצערי, כבר מאוחר מדי.‬
‫כבר החלת להתרבות עם גבר אחר.‬
‫אין שום גבר אחר.‬
‫הוא מת, בלידה.‬
‫נהדר!‬
‫אז אוכל לפסוק…‬
‫לא.‬
‫אאוץ'!‬
‫אני פוסק שעדיין אוכל לקבל אותך.‬
‫את מושא אהבתי,‬
‫ואני כמעט משוכנע שבסופו של דבר‬
‫אלמד לאהוב את בנך המוזר והשקט.‬
‫סטרטיליה, את לא יכולה להגיד לי‬ ‫שאת לא אוהבת אותי בליבך,‬
‫כשאת אוהבת אותי בגופך.‬
‫אתם מתנשקים?‬
‫בתשוקה!‬
‫אני מניח שהגסות של האינסטינקט החייתי שלנו‬
‫היא אכן סיבה לגיחוך.‬
‫מספיק, ליצן. אני חייבת ללכת לעבודה,‬ ‫ואתה פצוע, אז עליך להישאר ולנוח.‬
‫יאקופו, אתה האחראי.‬
‫ואל תשכח שהאיש הזה, כמו כל האצילים,‬
‫תמיד מתנהג באנוכיות או בטיפשות.‬
‫ובדרך כלל גם וגם.‬
‫אחזור בקרוב.‬
‫כל מה שתרצי, סטרטיליה.‬
‫האמת שאני חכם למדי.‬
‫תוכל לחוד לי חידות בנושא הרודוטוס.‬
‫מי זה הרודוטוס?‬
‫מצפה לך פינוק.‬
‫שב.‬
‫בגדים מטופשים!‬
‫"אני פאנפילו. בואו נירגע כולנו."‬
‫"אני נשוי לאישה חסודה.‬
‫"היא אוהבת את אלוהים יותר מאשר אותי."‬
‫ויקונטית?‬
‫תיהנה להיות מכוסה בבוץ!‬
‫ויקונטית, אפשר להיכנס, בבקשה?‬
‫אני מקווה שיונים‬ ‫יחרבנו על הלבד הטיפשי שלך!‬
‫מיסיה.‬
‫מה את עושה?‬
‫עוזרת לפאנפילו.‬
‫עוזרת לו?‬ ‫-כן.‬
‫יהיה לו קל יותר לעזוב‬ ‫אם החפצים שלו כבר יהיו בחוץ.‬
‫ובכן?‬
‫רוג'יירו לא יטריד אותך‬ ‫או את התינוק היקר שלך…‬
‫יותר.‬
‫את בטוחה עכשיו.‬
‫תודה לאל.‬
‫סוף סוף אני יכולה להירגע.‬
‫אבקש מפאנפילו התפרן ומאשתו האיומה‬
‫לעזוב את המקום באופן מיידי.‬
‫לא היה לנו הרבה במשותף בכל מקרה.‬ ‫-מה עם אדון טינדארו?‬
‫אני אוהבת מוח זכרי טוב וחזק.‬
‫והוא לא נשוי, אז יש גם את זה.‬
‫טינדארו יכול להישאר.‬
‫מה?‬
‫קרה משהו?‬
‫למה תמיד חייב לקרות משהו?‬
‫לא, זה שום דבר.‬ ‫-תגידי לי.‬
‫טוב, אני…‬
‫מניחה שאני רק מרגישה קצת…‬
‫מוזר.‬
‫את יודעת, בהתחשב…‬
‫בהתחשב ברצח.‬
‫רצח?‬
‫כן.‬
‫אוי, יקירתי.‬
‫לא.‬
‫יקירתי.‬
‫זה לא היה רצח.‬
‫לא.‬
‫זו הייתה פעולה של הגנה עצמית‬ ‫נגד סוכן של השטן.‬
‫הרוע בהתגלמותו.‬
‫זה לא מה…‬
‫לא היו אפשרויות אחרות.‬
‫זה לא היה…‬
‫עשית את מה שהיה חייב להיעשות.‬
‫מעשה של אהבה גדולה אליי.‬
‫האהבה הגדולה ביותר שידעתי מעודי.‬
‫חוץ מזו של לאונרדו, כמובן.‬
‫כמובן, כן.‬
‫מיסיה, מתוקה שלי.‬
‫את ואני לא נצטרך לחשוב על זה שוב לעולם.‬
‫לא.‬
‫עלינו להביט רק קדימה…‬
‫אל עתידנו‬
‫עם הילד הזה.‬
‫אני לא צריכה בעל.‬
‫יש לי אותך.‬ ‫-יש לך אותי.‬
‫אם כך…‬
‫האמבטיה שלי?‬
‫שכחתי מהרחצה שלך! כמה טיפשי מצידי!‬
‫איפה שמתי את שמן המנטה שלי?‬
‫בבקשה, אדונים, אני מתחננת.‬
‫אנחנו בסך הכול חולבות תמימות שיצאו לטיול.‬
‫אתם חייבים לשחרר אותנו.‬
‫נראה לך שאני לא זוכר אותך?‬ ‫לעולם לא אשכח. את השתגעת.‬
‫אני זוכר את זה‬ ‫כאילו זה היה רק לפני כמה שבועות.‬
‫קרדינל אניולו לא היה הכי טוב בעולם…‬ ‫-לא.‬
‫אבל הייתה לנו מערכת.‬ ‫-כן.‬
‫לימדנו אותו איך לשדוד ולגנוב,‬
‫והוא לימד אותנו איך לקבל‬ ‫את העובדה שאלוהים נטש את האנושות.‬
‫את מכירה אותם?‬
‫כלומר, בזמנים כאלה, אתה באמת…‬ ‫-אני לא מכירה אותם.‬
‫הרגתי אחד מהם.‬ ‫-נכון?‬
‫הרגתי את חבר שלהם.‬
‫לגמרי שכחתי מזה.‬ ‫-כן, גם אני.‬
‫טוב, תהרגי אותם.‬
‫כן, בסדר.‬
‫את חייבת לעזור לי.‬ ‫-מה?‬
‫לא. אני גבירה קטנה ונחמדה.‬
‫ממש לא.‬ ‫-רק תמשכי את תשומת ליבם איכשהו.‬
‫דרכתי על דבורה.‬
‫אוי, זה רע!‬
‫שקט, את!‬ ‫-לא! לא אהיה בשקט.‬
‫אני סובלת מכאבים מייסרים.‬
‫אם אתם לא מאמינים לי, תראו!‬
‫אני לא רואה שום דבורה.‬
‫כי הפושע תמיד בורח מהזירה.‬
‫תשגיח על השנייה.‬ ‫-תשגיח עליה אתה.‬
‫אני אסתכל על כפות הרגליים.‬ ‫-כן.‬
‫תוריד אותי!‬
‫פרשים!‬
‫האבירים של הנזיר! נהדר!‬ ‫-מי?‬
‫אותם רצינו לראות מלכתחילה!‬
‫היי! יש לנו אסירות…‬
‫אוי, לא! יש כאן טעות!‬
‫הם יהרגו אותנו! עשי משהו!‬
‫נוכל ללכת לאן שנרצה, מטאוצו.‬ ‫נוכל ללכת לאן שנרצה.‬
‫אני כה אסיר תודה עליך.‬
‫אולי נשחה קצת?‬
‫אתה בטח רוצה. בוא נעשה את זה!‬
‫מטאוצו!‬
‫כן. תראה.‬
‫תראה את זה!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫שאף את זה פנימה.‬
‫כן!‬
‫תיכנס, חבר! תיכנס!‬
‫יופי.‬
‫אני… רציתי שתעזוב.‬
‫רק אל תתאהב!‬
‫תהיה חופשי, כמוני!‬
‫אני חופשי!‬
‫אלוהים! אתה לא מת!‬
‫די!‬
‫בבקשה, אל תיגע בי!‬ ‫-זה לא עוזר למצב!‬
‫סיריסקו.‬
‫זה אני, אריגוצ'יו.‬
‫סיפקתי דשן לווילה של אדונך.‬
‫אריגוצ'יו.‬
‫שלום.‬
‫חבר.‬
‫הלכת לאיבוד?‬
‫אוקיי, שנאסוף את הדברים שלך?‬
‫כן, חבר?‬
‫אז מה שלום החווה שלך?‬
‫שודדים שרפו אותה.‬
‫אני מצטער.‬
‫אבל חוץ מזה, אני מרוצה.‬
‫בטח.‬
‫והווילה?‬
‫היא לא כמו שהייתה פעם.‬
‫היא הורעלה על ידי תאוות בצע‬
‫וג'ינג'ית חטובה.‬
‫אלוהים.‬
‫הוויקונט לאונרדו?‬
‫לא, הוא מת.‬
‫היה נראה שהוא אדם מהוגן.‬
‫אני לא יודע אם הוא היה ממש מהוגן,‬ ‫אבל הוא היה חבר.‬
‫המגפה?‬
‫העולם יכול להרגיש בודד, נכון?‬ ‫-אלוהים,‬
‫זה כל כך אכזרי.‬ ‫-נאלצתי לאכול את חמורי לפני כמה שבועות.‬
‫אתה יודע, אני מאוד קרוב,‬ ‫אם אי פעם תצטרך אוזן קשבת.‬
‫או חבר.‬
‫טוב, זה… אתה יודע,‬ ‫אני לא יכול לחזור לווילה.‬
‫אולי אעבור לוונציה.‬
‫אתה יודע, המגפה לא תימשך לנצח.‬
‫היא יכולה להמשיך מספיק זמן…‬
‫כדי שתצטרף אליי למשקה.‬
‫זה יהיה נהדר.‬
‫תודה.‬
‫אריגוצ'יו!‬ ‫-אריגוצ'יו!‬
‫אריגוצ'יו!‬ ‫-נטשת אותנו למשך הרבה יותר מדי זמן.‬
‫חברים, חשבתי שמצאתי גופה שצפה בנהר,‬
‫אבל היה לי יותר מזל מזה.‬ ‫-כן.‬
‫קבלו בבקשה חבר ותיק שלי.‬
‫בחיי…‬ ‫-סיריסקו.‬
‫מנהל המשק בווילה של אדון לאונרדו.‬
‫תודה לך.‬
‫אילו פרצופים מקסימים.‬
‫תודה שאתם מארחים אותי. נעים להכיר.‬
‫נעים להכיר. מי האחראי כאן?‬
‫אף אחד.‬
‫וואו.‬
‫אף פעם לא הרגשתי‬ ‫חיבור כזה לאנשים שרק פגשתי.‬
‫אתה יכול לשמוח, אחי. לכאן אתה שייך.‬
‫ברוך הבא, סיריסקו.‬ ‫-כן!‬
‫שב, בבקשה.‬ ‫-לחיים.‬
‫את החרב הזאת יש להחזיק כך.‬
‫תעמיד פנים שיש לך מגן.‬
‫התקדם קודם עם הרגל הקדמית, ואז עם האחורית.‬
‫ואתה חותך ונועץ!‬
‫עמוד כמוני.‬
‫ככה?‬
‫לא! לא בדיוק.‬ ‫-ככה?‬
‫מספיק!‬
‫זו לא הטכניקה שהדגמתי!‬
‫המהלכים שלך מלמדים על הבטחה,‬ ‫אבל הם לא נכונים.‬
‫אבל אולי זה בגלל הגובה הדוחה שלך.‬
‫והגובה שלך הוא לא באשמתך,‬ ‫וגם לא חוסר הניסיון שלך.‬
‫לא?‬
‫אי פעם החזקת בכלל חרב אמיתית?‬
‫מה עם קשת מוצלבת?‬
‫אלה מחודדת?‬
‫פגיון?‬
‫קלשון?‬
‫זר זהב?‬
‫לא.‬
‫קרן השפע?‬ ‫-לא.‬
‫אכלת פעם פרי אקזוטי?‬
‫לא.‬
‫פרסקו? אל תגיד לי שאף פעם לא ראית פרסקו.‬
‫אתה חייב לראות פרסקו טוב.‬
‫איזה קיום דל.‬
‫למה שלא תגור בווילה? יש הרבה מקום.‬
‫טוב, אימא שלי הולכת לווילה,‬
‫אבל לדבריה אצילים שונאים אותנו,‬ ‫אז לי אסור.‬
‫טוב, האציל הזה בהחלט לא שונא אותך.‬
‫טעמת זעפרן?‬
‫לא.‬ ‫-הוא יקר ומאוד טעים.‬
‫אתה עכשיו.‬
‫ובכן…‬
‫אני מניח שאף פעם לא באמת האמנתי באלוהים.‬
‫גם אני אף פעם לא הייתי לגמרי בטוחה בבחור.‬
‫באמת?‬ ‫-אף פעם לא בדיוק מצאתי את התשובות.‬
‫כל כך התאמצתי.‬
‫חיפשתי בכל מקום.‬
‫אבל הבנתי שמציאת התשובות‬ ‫אף פעם לא הייתה העיקר.‬
‫זכיתי לשאול את השאלות איתך לצידי.‬
‫אדוני, הייתה טעות.‬
‫אנחנו בסך הכול שתי חולבות שיצאו לטיול.‬
‫שאעשה שוב את הקטע עם הדבורה?‬
‫תראי.‬
‫אלוהים.‬
‫חם לכן? קר?‬
‫אתן סובלות מכאבים? בלבול נפשי?‬
‫ביליתן זמן בחברת חתולים או גרמנים?‬
‫לא.‬ ‫-חלומות לא נעימים? הפלצות?‬
‫מה קורה? אתה יכול לעזור לנו?‬
‫איש לא יעזור לכן עכשיו.‬
‫אין סימנים!‬
‫אנחנו כבר מתים, או מה?‬
‫הבא אותן לפה!‬
‫שלום, אדוני.‬
‫אחר צהריים טובים לשניכם.‬ ‫-דממה!‬
‫צעדו קדימה.‬
‫מהיכן באתן, ילדתי?‬
‫ובכן, היינו בווילה,‬
‫אבל אז שודדים מרושעים חטפו אותנו.‬
‫ואם אנשיך לא היו מצילים אותנו,‬ ‫ללא ספק היינו מתות.‬
‫אז אנחנו מאוד אסירות תודה על סיועם.‬
‫אתן אסירות תודה?‬
‫אכן.‬
‫עליכן להיזהר שלא לשקר בנוכחות אלוהים.‬
‫אבל אנחנו לא פה כדי לפגוע בכן.‬
‫אנחנו פה כדי להציל אתכן.‬
‫האבירים הללו היו פעם‬ ‫שכירי חרב בשירות גנואה.‬
‫כשהתשלומים כשלו, כשלה גם נאמנותם,‬
‫וכמוכן, הם הלכו לאיבוד.‬
‫אבל אלוהים עזר להם למצוא את דרכם.‬
‫אנחנו מאמינות גדולות בתוכנית האלוהית.‬
‫גם אנחנו.‬
‫טוב…‬ ‫-למרבה הצער,‬
‫הכנסייה והכמורה בגדו בתוכנית הזו,‬
‫ואלוהים שלח את עונשו.‬
‫אך יש תקווה.‬
‫כחסידי הסדר, יש לנו את האנשים, את הנשק,‬
‫ובעזרת המגפה הזו גם את ההזדמנות‬
‫לעצב מחדש את החברה כך שתקדם קדושה וסדר.‬
‫כן.‬
‫אנו נשחזר את התוכנית האלוהית‬
‫ונבנה עולם בו הישרדות‬ ‫תצריך את האדיקות שאלוהים דורש.‬
‫הוא היה מלוכלך.‬
‫הוא הגיע אלינו כאציל נטול כפרה בליבו.‬
‫אבל תראו אותו עכשיו.‬
‫ניקינו אותו.‬
‫הוא מסריח.‬
‫זוהי הקלה עצומה לאוזנינו.‬
‫כן.‬
‫אנחנו אצילות, כן,‬
‫אבל נמאס לנו מהחטאים של עמיתינו‬
‫ומהחמדנות שהניעה אותם,‬
‫אז ברחנו.‬
‫האם חמדנותם הביאה להם עושר?‬
‫כן, אבל ידענו שהעושר שלהם מוכתם.‬
‫אז אמרנו, "שמרו לעצמכם‬ ‫את וילה סנטה המפוארת ואת העושר שלכם.‬
‫"אנחנו הולכות להיות נזירות נקיות ממין."‬
‫וילה מפוארת?‬
‫היא לא הייתה ממש מפוארת.‬ ‫-לא, היא הייתה מפוארת למדי.‬
‫העושר של מעמד האצולה הגרגרני‬ ‫יכול לשמש אותנו לחיזוק מאמצינו.‬
‫היכן אותה וילה מפוארת?‬
‫מכאן?‬
‫אני לא… זוכרת.‬
‫אתן תגידו לנו עם הזמן,‬
‫אם ברצונכן להרוויח את חירותכן.‬
‫בבקשה, רחמו!‬
‫קח אותן לתאי הענישה.‬
‫רגע!‬
‫ליצ'יסקה כאן הרגה קרדינל רשע למען אלוהים.‬
‫לא נכון.‬
‫כן נכון.‬
‫כן, קרדינל אניולו.‬
‫הוא היה מלוכלך כמו הכמורה שתיארת.‬
‫הוא ניסה לכפות את עצמו על נשים נשואות,‬ ‫וליצ'יסקה טיהרה אותו למוות.‬
‫זה טוב.‬
‫הרגת קרדינל?‬
‫למען אלוהים.‬
‫אני דן את שתיכן למוות.‬
‫העונג הגדול ביותר שלי‬ ‫הוא לחלוק את הממתקים הללו איתך, אהובי…‬
‫ועם התינוק.‬
‫שום דבר לא יוכל לעצור אותנו עכשיו, נכון?‬
‫אתם מוקפים! היכנעו, היכן שלא תהיו!‬
‫מה בשם ג'וליאן הקדוש אתה עושה, טינדארו?‬
‫זה חדר הכובעים שלי!‬
‫פמפינאה. אני שומר על הילד הזה בשביל אימו.‬
‫למרבה הצער הוא בור בנושאי לוחמה,‬ ‫אך הוא מפגין יכולת למידה מהירה.‬
‫תגיד שלום, יאקופו.‬ ‫-מה?‬
‫אם את חייבת לדעת,‬ ‫הוא בנה הממזר של סטרטיליה,‬
‫וידען גדול בהסתתרות התקפית.‬
‫יאקופו,‬
‫חשוף את עצמך.‬
‫התכוונתי לתקוף אותך עם נהגי מרכבות.‬
‫חשבתי שאתה בתוך האגרטל. שובב!‬
‫זה…‬
‫בנה של סטרטיליה?‬
‫כן, אבל אל תספרי עליו לאיש.‬
‫הוא גר ביער. הוא ילד סודי.‬
‫תגיד שלום, יאקופו.‬
‫אתם משחקים בצבא?‬
‫טינדארו,‬
‫אני בטוחה שהשריון הרומאי בטרקלין‬ ‫ירתק את יאקופו.‬
‫שריון רומאי אמיתי?‬ ‫-אתה המומחה.‬
‫אני אשמור על יאקופו בזמן שתביא אותו.‬
‫כשאשוב, אהיה מוכן להתגונן ולהשיב מלחמה‬ ‫מול המכות הקשות והקטלניות שלך.‬
‫אל תספרי לאיש שאמרתי את זה.‬ ‫אנחנו רק בנים שנהנים.‬
‫אתה רוצה ממתקים, ילד מתוק?‬
‫מסכן שכמותך.‬
‫אתה מת מרעב, נכון?‬
‫שום דבר בעולם הזה לא בא בחינם.‬
‫מה את רוצה?‬ ‫-יש לי כמה שאלות קטנטנות.‬
‫ממתק תמורת כל תשובה, מה אתה אומר?‬ ‫-אוקיי, בטח.‬
‫מי אבא שלך?‬
‫אני לא יודע. ממתק, בבקשה.‬
‫מעולם לא פגשת אותו?‬ ‫-לא.‬
‫אימא שלך אף פעם לא הזכירה שם? אולי כינוי?‬
‫לא.‬
‫פרטים לגבי מראהו?‬
‫אני דומה לו. היא אמרה את זה פעם.‬
‫פעם…‬
‫מה לגבי מעמדו החברתי? עשיר? עני? משהו?‬
‫רק שהוא עכברוש זנאי חסר תועלת.‬
‫תודה לאל.‬
‫אבא שלך נשמע כמו אדם איום.‬
‫הוא לא אדם איום,‬ ‫הוא רק לא רצה שנגור בווילה שלו.‬
‫הווילה שלו?‬
‫יאקופו הוא בנו של לאונרדו.‬
‫מי זה יאקופו?‬ ‫-הילד שנמצא שם בפנים.‬
‫בוא נתכונן ל…‬ ‫-מה?‬
‫לאונרדו שלך?‬ ‫-עם הטבחית.‬
‫הטבחית? והיא הסתירה אותו?‬
‫שמרי עליו כאן.‬ ‫אני חייבת ללכת לבית שלהם ביער.‬
‫לא, חכי! ויקונטית, בשביל מה?‬
‫את לא יכולה ללכת לבדך.‬
‫כדי לחקור.‬
‫אם היא פיתתה אותו,‬ ‫אולי יש אצלה חפצים שלו, כדי לכשף אותו.‬
‫אולי היא אפילו שומרת עליו בחיים‬ ‫בצריף הקטן והמגעיל שלהם.‬
‫אני לא חושבת,‬
‫כי ראינו את הראש שלו,‬ ‫את יודעת, מתגלגל על השולחן.‬
‫מיסיה!‬ ‫-כן.‬
‫כשהרשע בתמונה, אין למעלה ואין למטה!‬
‫כן. אבל אני מתחננת בפנייך,‬
‫בבקשה, חברתי, בואי נירגע,‬
‫כי אני חוששת‬ ‫ממה שהעצבים עלולים לגרום לתינוק.‬
‫אני אתפוס אותך!‬ ‫-התינוק?‬
‫מיסיה,‬
‫את לא מבינה?‬
‫לא.‬
‫יאקופו הוא התינוק.‬
‫אני מדברת על התינוק שברחם שלך.‬
‫אין תינוק ברחם שלי.‬
‫את לא בהיריון.‬
‫דיממתי.‬
‫אבל ידעתי שיש תינוק איפשהו, נכון?‬
‫רק הייתי צריכה ללכת‬ ‫במסלול שאלוהים סלל עבורי. עבורנו.‬
‫והביטי וראי, הוא הראה לנו את הדרך.‬
‫מה?‬ ‫-הדרך אל היורש האמיתי של וילה סנטה.‬
‫סיריסקו.‬ ‫-כן?‬
‫ספר לנו איך החלטת לעזוב את הווילה.‬
‫אני לא ממש יודע לספר סיפורים.‬
‫אף אחד מאיתנו לא ממש יודע שום דבר.‬
‫אבל כולכם נראים מרוצים,‬ ‫כאילו שאתם מחבבים זה את זה.‬
‫אנחנו חולקים משאבים,‬ ‫ועובדים כדי לשמור על מצב הרוח.‬
‫זה יפהפה.‬ ‫-רבים מתו.‬
‫זה לא ייפסק.‬
‫אבל כאן אנחנו אוהבים להתמקד בדברים הטובים.‬
‫סיריסקו, האם תכבד אותנו‬ ‫ותצטרף לארוחת הערב שלנו?‬
‫דבר לא ישמח אותי יותר.‬ ‫אוכל לאכול נתח וחצי של בשר חזיר.‬
‫תודה.‬
‫תראו כמה גדולות הצלחות האלה.‬
‫בחיי. כן…‬
‫זאת ארוחת הערב?‬
‫אין דגים? אין גבינות?‬
‫שכחתי מהגבינות.‬
‫כולכם בטח גוועים ברעב.‬ ‫-כן, אנחנו גוועים ברעב.‬
‫בואו לא נטריד את האורח בצרותינו.‬
‫סיריסקו, מה ששלנו, שלך. שנתחיל?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫לא, זה לא מקובל.‬
‫אבל אנחנו תמיד מברכים לפני ארוחת הערב.‬
‫לא, אלוהים, לא התפילה.‬ ‫אלוהים, אדם מלאכי שכמותך!‬
‫לא, זה! כל זה.‬
‫למה שנשמות מושלמות כמוכם ירעבו,‬ ‫בעוד האכזרים סועדים בווילה סנטה?‬
‫מה אתה אומר?‬
‫מגיע לכם יותר מזה.‬
‫שם יש להם נוחות.‬
‫יש להם עודף של מזון.‬
‫חביות על גבי חביות על גבי חביות של יין.‬
‫היי, בוא לא נטפח תקוות.‬
‫אוכל להביא להם את זה.‬
‫אני, סיריסקו, יכול לעשות זאת בשבילכם.‬ ‫כמובן שאחזור והם יגידו,‬
‫"לא, סיריסקו, לך מפה. האוכל הזה שלנו."‬
‫מה הופך אותו לשלהם?‬
‫מה הופך את פמפינאה לאדונית?‬ ‫חייב להיות אדון?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫תקשיבו לי.‬
‫נשבעתי שלעולם לא אחזור לווילה סנטה,‬
‫אבל עכשיו אני בין חבריי האמיתיים,‬ ‫ואני נשבע להשיב לכם טובה.‬
‫ואם הם לא יחלקו, הם מוזמנים לבוא לכאן‬ ‫ולקבל את רגל הצפרדע שלהם.‬
‫עכשיו בואו!‬
‫בבקשה, בואו איתי.‬
‫אוביל אתכם לשם, ואשיר לכם בדרך.‬
‫בואו!‬
‫"יקיריי, יקיריי‬ ‫יש לנו תוכנית‬
‫"תוכנית נפלאה, נהדרת, מהוללת‬
‫"יקיריי…"‬
‫בואו!‬
‫אני נשבע לך, אני מכפר!‬
‫לא!‬
‫שים עין על שני אלה.‬ ‫-בסדר.‬
‫איך את עושה את זה?‬
‫מה?‬ ‫-איך את כל כך אמיצה?‬
‫את מתנהגת בכזו חופשיות, מנותקת מהאדמה.‬
‫את לא פוחדת מהמוות?‬
‫מאז שאדוארדו מת…‬
‫אני לא פוחדת.‬
‫אהבתי אותו,‬
‫אבל…‬
‫מעצם כך, הייתי קשורה אליו.‬
‫וכשהוא מת, מתו גם הקשרים.‬
‫ועכשיו, זה…‬
‫אני מרגישה כאילו אני יכולה לראות…‬
‫את הצד השני של הכול.‬
‫את השלווה והשקט שבמוות.‬
‫והצד הזה…‬
‫זה הגיהינום.‬
‫ואם אעזוב את הצד הזה…‬
‫מה בכלל אשאיר מאחור?‬
‫אני מצטערת שדחפתי אותך מהגשר.‬
‫טוב, זה היה הלחם שלך.‬
‫אולי זה קצת הגיע לי.‬
‫אלוהים היקר, כשאני נכנס לממלכתך, בבקשה…‬
‫טוב, לך תביא את שתי אלה.‬
‫אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-לא.‬
‫זה עלול להכעיס אותך, אבל לפחות‬ ‫לא תצטרכי לחיות עם הכעס עוד זמן רב.‬
‫מה העניין?‬
‫לא הכרת את אימא שלך, אבל אבי כן.‬ ‫הוא הכיר אותה מצוין.‬
‫הם היו מאוהבים, ונולדה להם בת.‬
‫את.‬
‫את ואני אחיות.‬
‫אחיות?‬
‫הוצא אותן להורג.‬
‫בבקשה, זה היה רק דגדוג בנחיר שלי.‬
‫אני לא חולה. בבקשה, אני לא חולה!‬
‫לא!‬
‫עשה את עבודתך, דוקטור.‬
‫בואו הנה.‬
‫החזיקו אותם!‬
‫עדיין תחטפו את זה, אז שתקו.‬
‫טפל בזה.‬
‫אל תיתן לי לעשות את זה.‬ ‫-לכי!‬
‫עצרו אותן!‬
‫בואי כבר, אידיוטית! לכי!‬
‫חכו! קחו אותי איתכן!‬
‫את חייבת לתת לי לקחת אותך חזרה לווילה.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫אני לא חוזרת לשם.‬ ‫-דיונאו שם, והוא יעזור לך.‬
‫לא נשאר לי שום דבר שם.‬
‫אם לא תיתני לי לעזור לך, את תמותי,‬
‫ואני לא רוצה שתמותי,‬ ‫אני רוצה שתהיי אחותי. בבקשה!‬
‫אוקיי?‬ ‫-את לא אחותי.‬
‫אוקיי.‬
‫קדימה!‬ ‫-היי!‬
‫עצור!‬
‫חזרתי.‬
‫כמעט הצלחתי להביא‬ ‫מספיק אוכל לארוחת ערב לשניכם,‬
‫אבל נצטרך להשלים עם פריטים מהמזווה.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫בנך גילה לי שאתם מתגוררים‬ ‫בצריפון הזה שבשטח שלי בלי רשותי.‬
‫מחובתי היה לבחון את הבית הזה,‬
‫ותראי מה מצאתי.‬
‫אלה כלים של מכשפה.‬
‫את מכשפה.‬
‫אני מכשפה?‬ ‫-כן.‬
‫כן. פיתית את אדון הבית, ילדת את יורשו,‬
‫ועשית זאת באמצעות שימוש בקסם אפל.‬
‫לקחת את מה שהיה שלי!‬
‫איפה יאקופו?‬
‫לאונרדו לעולם לא היה נותן לבנו‬ ‫לגור בחור מחליא שכזה.‬
‫מעכשיו,‬
‫יאקופו יחיה את חיי היוקרה שמגיעים לו.‬
‫איפה הבן שלי, כלבה הוזה שכמותך?‬
‫אנחנו צריכים לדאוג לסידורים עבורך,‬
‫למחר ולמחרתיים.‬
‫נייפילה, אני לא מסוגל לשמוע זאת.‬
‫לך לרוג'יירו ותדאג שהדברים יהיו רשמיים.‬
‫הווילה הזאת מגיעה לך.‬
‫לא אוכל לעזוב אותך.‬
‫ינחם אותי לדעת שעתידך מובטח.‬
‫לך.‬ ‫-לא!‬
‫לא, אני לא מסוגל.‬
‫אני חושב שאני איזה חכם גדול.‬
‫פיקח.‬
‫אבל אני לא. אני…‬
‫שום דבר.‬
‫אני שום דבר בלעדייך.‬
‫פאנפילו שלי…‬
‫אתה חכם כמו שאתה חושב.‬
‫אתה רואה בעיניים כל כך צלולות.‬
‫סמוך עליהן.‬
‫סמוך על עצמך.‬
‫עכשיו, לך להבטיח את מקומך.‬
‫בשבילנו.‬
‫רוג'יירו, נייפילה ביקשה…‬
‫טוב…‬
‫יאקופו!‬
‫לאט יותר, מכשפה!‬ ‫-יאקופו, אני באה!‬
‫יאקופו!‬
‫הנעליים האלה לא נועדו לריצה, אלה נעלי ערב!‬
‫שתקי, כלבה טיפשה!‬ ‫-אלוהים, אני יכולה להריח אותך מכאן!‬
‫יאקופו!‬ ‫-תאטי!‬
‫אימא, כאן למעלה!‬ ‫-יאקופו!‬
‫אימא!‬ ‫-אני פה!‬
‫את רצה מהר מדי בשביל מכשפה זנותית!‬ ‫-אני פה!‬
‫מיסיה!‬
‫יאקופו!‬ ‫-עצרי!‬
‫הצילו!‬
‫יאקופו! כלבה!‬
‫שתקי, זונת שטיפת כלים!‬ ‫-יאקופו!‬
‫יאקופו!‬
‫כלבה פסיכוטית, עזבי אותי!‬
‫אני שומע אותך. אני כאן!‬ ‫-יאקופו!‬
‫יקירי, איך הלך?‬
‫הוא חתם על העברת הווילה?‬
‫כן, הוא חתם.‬
‫הוא חתם בשמחה.‬
‫והוא איחל לך כל טוב, יקירתי.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫הוא שמח בשבילנו.‬
‫איזה נס.‬
‫אתה משקר?‬
‫לא.‬
‫אני חייבת לקום.‬
‫אני חייבת!‬ ‫-בבקשה, נייפילה.‬
‫את חלשה מדי.‬ ‫-אני לא!‬
‫אסור לי להיות.‬
‫יש לי דברים לטפל בהם!‬
‫מה יקרה לי?‬
‫פאנפילו.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני כל כך פוחדת.‬
‫אסור שרוג'יירו יראה אותנו.‬
‫היי, את רוצה לדבר?‬
‫מה?‬
‫פשוט הייתי סקרנית אם תרצי לדבר על…‬
‫לדבר על כך שידעת שאני אחותך,‬
‫ועדיין בחרת להתייחס אליי‬ ‫כמו לחרא במשך שנים,‬
‫מהתחלה עד הסוף?‬
‫האמת, אני לא חושבת שארצה לדבר איתך שוב.‬
‫רק להסתכל עלייך הופך לי את הבטן.‬
‫יאקופו, הבאתי את כל הדברים הכי טובים!‬
‫אני אלמד אותך איך להכין טסטודו.‬ ‫זה אומר "צב".‬
‫את לא יכולה לעשות את זה!‬
‫אני יכולה לעשות מה שאני רוצה.‬
‫די להתפתל, בבקשה.‬ ‫-אני לא מכשפה!‬
‫זה מה שכל המכשפות אומרות.‬
‫אני יודעת שאת הגורם למגפה,‬
‫ואני יודעת שאת הסיבה‬ ‫לכך שלאונרדו האהוב שלי מת!‬
‫מעולם אפילו לא פגשת אותו,‬ ‫כלבה מטורפת שכמותך!‬
‫עכשיו, אם תביטו שמאלה, זו הווילה.‬
‫שלום! פילומנה, ליצ'יסקה!‬
‫היא פילומנה.‬
‫כן. אלה החברים הכי טובים החדשים שלי.‬
‫שלום, נעים להכיר. אני…‬
‫מה?‬ ‫-מיסיה.‬
‫בואו.‬
‫שתקי!‬ ‫-מה בשם הגנרלים הגדולים בהיסטוריה‬
‫את עושה לחברה שלי?‬
‫אני לא החברה שלך!‬
‫טינדארו, היא כישפה אותך‬ ‫כמו שהיא כישפה את לאונרדו.‬
‫מיסיה, הראי לו את החפצים החולניים.‬
‫אני מתעקש שתשחררי אותה.‬
‫אנחנו שורפות אותה, כי היא מכשפה.‬
‫היא לא מכשפה!‬
‫היא אצילה לעתיד.‬
‫סטרטיליה,‬
‫האם תעניקי לי‬ ‫את הכבוד רב העוצמה ותהיי אשתי?‬
‫מה? לא!‬
‫שתקי!‬ ‫-אל תיגע בגבירה שלי!‬
‫אידיוט.‬
‫בשם האהבה!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אין לי שום בעיה!‬
‫עשיתי את זה!‬
‫הצילו!‬ ‫-עזרו לה!‬
‫זהירות, אש היא חמה!‬
‫אימא!‬
‫עזרו לה! היא עולה באש!‬
‫תורידו אותי!‬
‫אני בסדר.‬ ‫-את לא יכולה לשרוף אנשים!‬
‫מיסיה!‬
‫היא איננה.‬
‫נייפילה מתה.‬
‫האישה המגעילה הזו היא הסיבה לכל צרותינו!‬
‫לכולן!‬
‫אם יש כאן מכשפה,‬
‫זאת היא.‬
‫מה?‬
‫לא שמעתם אותי?‬
‫מיסיה?‬
‫לא.‬
‫איש לא יסתכל עליי?‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬